справа № 489/10034/25  провадження №2/489/756/26

РІШЕННЯ
Іменем України

16 березня 2026 року         м. Миколаїв

Інгульський районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді Коваленка І.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомленням учасників справи (в письмовому провадженні) цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» (далі - ТОВ «ФК «ЕЙС») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості
встановив:
У грудні 2025 року ТОВ «ФК «ЕЙС» через систему «Електронний суд» звернулось до суду з позовом в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 149784 від 13.08.2024 у розмірі 12667,10 грн., а також 2422,40 грн. судового збору та 7000,00 грн. витрат на правничу допомогу.
Позов обґрунтувало тим, що 13.08.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредіплюс» (далі - ТОВ « ФК «Кредіплюс») та відповідачем було укладено кредитний договір №149784 у формі електронного документа з використанням електронного підпису одноразового ідентифікатору. 
10.10.2024 ТОВ «ФК «ЕЙС» та ТОВ «ФК «Кредіплюс» уклали договір факторингу № 10102024, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «Кредіплюс» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЕЙС» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЕЙС» приймає належні ТОВ «ФК «Кредіплюс» права вимоги до боржників. 
Відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором не виконала, у зв`язку із чим утворилася заборгованість у загальному розмірі 12667,10 грн., яка складається з: 6945,00 грн. заборгованість по кредиту; 5321,10 грн. заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом, 401,00 грн. комісією та 0,00 грн. штрафами, яку позивач просить стягнути в судовому порядку.

05.01.2026 відповідач через систему «Електронний суд» надала до суд відзив на позов в якому позовні вимоги ТОВ «ФК «ЕЙС» про стягнення з неї 12667,10 грн., але зменшити витрати на правничу допомогу.
06.01.2026 позивач надав відповідь на відзив в якій позовні вимоги підтримав та просив задовольнити посутністю, включаючи понесені судові витрати. 

Ухвалою Інгульського районного суду міста Миколаєва від 17.12.2025 справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням учасників справи. Цією ухвалою за клопотанням позивача витребувано у Акціонерного товариства « Комерційний банк «ПриватБанк» (далі – АТ КБ «ПриватБанк») відомості щодо емітованої платіжної картки на ім`я відповідача та про переказ на неї кредитних коштів.
Ухвалою суду від 06.02.2026 повторно витребувано у АТ КБ «ПриватБанк» відомості щодо емітованої платіжної картки на ім`я відповідача та про переказ на неї кредитних коштів.
Про розгляд справи сторони повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи, зокрема письмовими заявами сторін.
Клопотань від учасників справи про проведення судового засідання з повідомленням (викликом) сторін відповідно до частини п`ятої статті 279 ЦПК України не надходило.
Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання.
Суд, дослідивши матеріали справи та встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини.
Із матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що 13.08.2024 між ТОВ «ФК «Креплюс» та відповідачем було укладено кредитний договір № 149784 у формі електронного документа з використанням електронного підпису одноразового ідентифікатору.
Відповідно до пункту 2.21 кредитного договору загальна сума кредиту становить 6945,00 грн., який надається не пізніше наступного для після укладення договору у розмірі 5000,00 грн. на рахунок/картки позичальника № НОМЕР_1 , у національній валюті; у розмірі 1944,60 грн. шляхом погашення заборгованості позичальника за комісією, нарахованої згідно пункту 2.5 індивідуальної частини. 
Проценти за користування кредитом нараховуються за ставкою 586,00 % річних. Тип процентної ставки – фіксована (пункт 2.3).
Комісія за надання кредиту складає 1944,00 грн. , що нараховується одноразово в день укладення договору за ставкою 28,00% від загальної суми кредиту за рахунок власних коштів позичальника або за рахунок кредиту, якщо це передбачено пунктом 2.2.1 індивідуальної частини договору (пункт 2.5).
За умовами пункту 2.6 договору, загальний строк кредитування складає 70 днів з 13.08.2024 по 22.10.2024.
Додатком до кредитного договору є графік платежів.
Кредитний договір з додатком підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора «9f96da89» 13.08.2024.
До укладення кредитного договору відповідач ознайомилася та підписала за допомого одноразового ідентифікатора «530с9031» паспорт споживчого кредиту.
Із відповіді АТ КБ «ПриватБанк» від 28.02.2026, наданої на виконання ухвали суду про витребування доказів, вбачається, що на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) в банку емітовано картку НОМЕР_3 .
Згідно наданої банком виписки з рахунку за період з 13.08.2024 по 18.08.2024 на рахунок відповідача 13.08.2024 було зараховано грошові кошти в сумі 5000,00 грн., що відповідає умовам кредитного договору. 
Статтею 512 ЦК України визначено підстави заміни кредитора у зобов`язанні, зокрема пунктом 1 частини першої цієї статті передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України).
10.10.2024 ТОВ «ФК «ЕЙС» та ТОВ «ФК «Кредіплюс» уклали договір факторингу № 10102024, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «Кредіплюс» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЕЙС» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЕЙС» приймає належні ТОВ «ФК «Кредіплюс» права вимоги до боржників. 
Відповідно до Реєстру прав вимоги № 4 від 07.01.2025, який є додатком № 1 до договору факторингу № 10102024 від 10.10.2024, загальна заборгованість за кредитним договором № 149784 від 13.08.2024 становить 12667,10 грн., з якої 6945,00 грн. заборгованості по кредиту, 5321,10 по відсоткам, 401,00 грн. комісії.
Із розрахунку позивача, оформленого у формі виписки з особового рахунку за кредитними договором № 149784 від 13.08.2024 вбачається, що станом на 01.11.2025 заборгованість по простроченому тілу кредиту складає 12667,10 грн., яка складається із: 6945,00 грн. заборгованість по кредиту; 5321,10 грн. заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом; 401,00 грн. комісією та 0,00 грн. штрафними санкціями.
Таким чином, дослідженими судом доказами підтверджується укладення відповідачем з первісним кредитором кредитного договору № 149784 від 13.08.2024 та отримання в кредит грошових коштів, згідно умов цього договору. 
Укладення кредитного договору, отримання грошових коштів в кредит та розмір заборгованості, який просить стягнути позивач, відповідач не оспорює та в цій частині позовні вимоги просить задовольнити.
Правове обґрунтування та мотиви суду.
Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Статтею 652 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частина друга статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.
У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до частин третьої – шостої, восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього.
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
У разі, якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Відповідно до частини дванадцятої статті 11 вказаного Закону, електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Згідно із статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі.
Не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа.
Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.
При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.
Вказані правові висновки щодо укладення договору в електронній формі викладені у постанові Верховного Суду від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19.
Статтею 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Дослідженими судом доказами підтверджується, що між первісним кредитором та відповідачем було укладено кредитний договір в електронному вигляді за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, що відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», а умови такого договору відповідаю волі сторін та Закону України «Про споживче кредитування».
Також належними і допустимими доказами підтверджується фактичне отримання відповідачем кредитних коштів та порушення зобов`язань в наслідок чого утворилася заборгованість в розмірі 12667,10 грн., яка відповідачем неоспорена.
Між тим, незважаючи на не оспорювання заявленої позивачем заборгованості, суд з нею не в повній мірі погоджується, зокрема в частині нарахування процентів.
Відповідно до частини першої, другої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Згідно частини п`ятої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1,00 %. Зміни до вказаної статті набули чинності з 24 грудня 2023 року відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг».
Статтею 58 Конституції України визначено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.
Отже, як слідує наведених змін у законодавстві, що регулює питання споживчого кредитування, починаючи: з 24.12.2023 денна ставка має бути не більше 2,5%; з 22.04.2024 денна ставка не більше 1,5%; з 20.08.2024 денна ставка не більше 1%.
Згідно пункту 2.3 кредитного договору за користування кредитом встановлено процентну ставку 568,00 % річних, що становить 1, 61 % в день. Нарахування процентів здійснено за період з 13.08.2024 по 22.10.2024 в сумі 5321,10 грн., що не відповідає статті 8 Закону України «Про споживче кредитування».
У даному випадку, відповідно до статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» нарахування процентів з 13.08.2024 по 19.08.2024 має бути здійснено за ставкою 1,5 % річних, а з 20.08.2024 по 22.10.2024 - 1% річних. 
За розрахунком суду, розмір прострочених процентів за період кредитування складатиме 4517,77 грн. (6945,00 х 1,5% х 7=72,97 грн. ; 6945,00 х 1% х 64= 4444,80 грн.)
Отже, загальна заборгованість за кредитним договором складає 11863,77 грн., з якої 6945,00 грн. заборгованість за тілом кредиту, 4517,77 грн. по процентам та 401,00 грн. комісії.
За такого позовні вимоги підлягають частковому задоволенню шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості в загальному розмірі 11863,77 грн. У іншій частині стягнення процентів слід відмовити через їх невідповідність статті 8 Закону України «Про споживче кредитування».
У зв`язку із частковим задоволенням позову, на підставі частини першої статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 2268,57 грн. (2422,40 х 93,65%).
Вирішуючи питання про розподіл витрат на правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн., суд бере до уваги складність справи, перелік наданих послуг, час, необхідний для складання позовної заяви у спорі, часткове задоволення позову, а також критерії розумності і співмірності.
При цьому, суд враховує висновки у постановах Верховного Суду у справі № 905/1795/18 та справі № 922/2685/19, де визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Визначаючись з розподілом витрат на правничу допомогу, відповідно до вимог статей 137, 141 ЦПК України,  суд зважає на те, що справа є незначної складності, в даній категорії спірних правовідносин наявна усталена судова практика, обсяг наданих доказів є невеликим, розгляд справи здійснено в порядку спрощеного провадження, часткове задоволення позову, а також критерії розумності та співмірності, у зв`язку із цим з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правничу допомогу в розмірі 3000,00 грн. 

Керуючись статтями 4, 19, 141, 263-265 ЦПК України, суд
ухвалив:
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» заборгованість за договором № №149784 від 13.08.2024 в загальному розмірі 11863,77 грн.  (одинадцять тисяч вісімсот шістдесят три гривні 77 коп.), 2268,57 грн. (дві тисячі двісті шістдесят вісім гривень 57 коп.) судового збору та 3000,00 грн. (три тисячі гривень 00 коп.) витрат на правничу допомогу. 
У іншій частині вимог відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного тексту рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Відомості про учасників справи:
позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС», код ЄДРПОУ 429, юридична адреса: м. Київ, вул. Харківське шосе, 19, офіс 2005.
відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Повний текст судового рішення складено 16.03.2026.

Суддя І.В.Коваленко