РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2026 року 	справа № 580/12977/25 	
	м. Черкаси 	

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гайдаш В. А., 
за участю:
секретаря судового засідання – Кучеренко І. О.,
представника позивача – Аполонова О. В. (за ордером)
представників відповідача – Покотілової І. Ю., Сігори А. І. (самопредставництво), 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у загальному позовному провадженні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ЛНЗ» до Головного управління ДПС у Черкаській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:
До Черкаського окружного адміністративного суду надійшов позов товариства з обмеженою відповідальністю «ЛНЗ» (далі – позивач) до Головного управління ДПС у Черкаській області (далі – відповідач), в якому позивач просить:
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Черкаській області від 20.08.2025 № 15271/23-00-07-04-01 форми «Р», яким товариству з обмеженою відповідальністю «ЛНЗ» збільшено грошове зобов`язання з податку на прибуток підприємств, код платежу 11001000, на загальну суму 557 060 грн, у т. ч. 445 648 грн основного платежу та 111412 грн штрафу;
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Черкаській області від 20.08.2025 № 15272/23-00-07-04-01 форми «В4», яким товариству з обмеженою відповідальністю «ЛНЗ» зменшено розмір від`ємного значення з податку на додану вартість по декларації за вересень 2019 року (реєстраційний номер 924558542) на суму 495 165 грн.
Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що вважає протиправними оскаржувані податкові повідомлення-рішення відповідача від 20.08.2025 № 15271/23-00-07-04-01 та № 15272/23-00-07-04-01, якими позивачу донараховано податок на прибуток підприємств та зменшено від`ємне значення з ПДВ внаслідок невизнання факту отримання маркетингових послуг від ТОВ «Агенство маркетингових сервісів Брік» (код за ЄДРПОУ 42464514), підтверджених належним чином оформленими первинними документами і розрахунками, а також об`єктивними фактами, зафіксованими на платформі «Ютуб», тим самим протиправно збільшено податковий обов`язок позивача. Вказує, що порушення п.п. 201.1 та 201.7 ст. 201 ПК України є безпідставними, оскільки зазначені норми регулюють обов`язки постачальника щодо складання податкових накладних. Враховуючи, що у спірних правовідносинах ТОВ «ЛНЗ» виступає покупцем, а фактів порушення порядку складання накладних самим підприємством актом перевірки не встановлено, посилання на ці статті вважає необґрунтованим. Також вказує, що з метою популяризації власної продукції у 2019 році ТОВ «ЛНЗ» розпочало масштабну маркетингову кампанію «LNZ Hub 2019», залучивши як виконавця ТОВ «Агенство маркетингових сервісів «Брік» згідно з договором про надання послуг від 09.01.2019 № 09.01.18-БР. Професійна компетенція контрагента та спроможність організувати захід були підтверджені досвідом його керівника Некрасова Р. О., а також практичною реалізацією тематичних тренінгів для персоналу замовника у січні 2019 року. При цьому контрагент має належний правосуб`єктний статус, що виключає будь-які ознаки «дефектності» та підтверджує реальність здійснення ним господарської діяльності з надання маркетингових послуг. Зазначає, що у січні 2019 року в м. Києві за участі провідного фітопатолога Олександра Акулова відбулося навчання персоналу, організоване ТОВ «Агенство маркетингових сервісів «Брік» (акт від 15.01.2019 № 7 на суму 221 296,80 грн). Повна оплата послуг (платіжна інструкція від 17.01.2019 № 448) та реєстрація податкової накладної № 1 підтверджують реальність операції, щодо якої в акті перевірки відсутні зауваження по суті. Успішна організація цього заходу стала підставою для подальшої співпраці в межах проєкту «LNZ Hub», оформленої Додатком № 2 від 07.08.2019 до договору № 09.01.18-БР на загальну суму 2 970 987,28 грн. Тож, ТОВ «Агенство маркетингових сервісів «Брік» забезпечило комплексну організаційну та технічну підтримку заходу «LNZ Hub 2019», проведеного з метою просування товарів ТОВ «ЛНЗ» як офіційного дистриб`ютора насіння, добрив та ЗЗР, що безпосередньо спрямовано на отримання Підприємством економічного ефекту. За наслідками 2019 року збільшилась вартість активів підприємства (рядок 1195 балансу, зменшились фінансові витрати (рядок 2250 звіту про фінансові результати) та збільшився прибуток до оподаткування (рядок 2290 звіту про фінансові результати - з 7 900 тис. грн до 13 896 тис. грн або на 175,8%). На виконання Додатка № 2 до договору ТОВ «Агенство маркетингових сервісів «Брік» надало послуги з організації заходу «ЛНЗ ХАБ», що підтверджується актом від 16.09.2019 № 123 та відповідним звітом. Розрахунки за послуги на загальну суму 2 970 987,28 грн проведено платіжними інструкціями від 13.08.2019 № 19193277 (1 771 478,40 грн) та від 30.09.2019 № 19194548 (1 199 508,88 грн). Згідно з правилом «першої події», виконавцем своєчасно зареєстровано податкові накладні: № 7 від 13.08.2019 на суму авансу та № 10 від 16.09.2019 на залишок вартості послуг згідно з актом. Під час проведення позапланової перевірки контролюючим органом не було спростовано, що господарські операції між ТОВ «ЛНЗ» та ТОВ «Агенство маркетингових сервісів «Брік» є об`єктом оподаткування ПДВ, а виконання сторонами зобов`язань за договорами спричинило реальні зміни майнового стану товариства та його контрагента. Позивач вказує, що здійснення господарських операцій з придбання послуг, підтверджене зареєстрованими в ЄРПН податковими накладними та первинними документами, надало ТОВ «ЛНЗ» законне право на формування податкового кредиту за серпень та вересень 2019 року. Відповіpstprops
Відповідач 22.12.2025 подав відзив на позов, в якому вказав, що ГУ ДПС у Черкаській області проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «ЛНЗ» щодо дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість по взаємовідносинах з ТОВ «Агенство маркетингових сервісів «Брік» за серпень - вересень 2019 року, які відображені в податкових деклараціях з податку на додану вартість за серпень - вересень 2019 року. Вважає, що податкові повідомлення-рішення від 20.08.2025 № 15272/23-00-07-04-01 та № 15271/23-00-07-04-01 прийняті з дотриманням вимог чинного законодавства. Вказує, що акти виконаних робіт, документально оформлені ТОВ «Агенство маркетингових сервісів «БРІК»» не є первинними бухгалтерськими документами відповідно до вимог статті 9 Закону № 996, оскільки складені без фактичного здійснення господарської операції та не містять відомостей щодо змісту та обсягу господарської операції, одиниць виміру господарської операції, строків її виконання, деталізованої інформації про надані послуги та місця складання; проведення операцій поза межами господарської діяльності, здійсненої за відсутності розумних економічних причин (ділової мети) і таких, що не містять економічної доцільності. Відсутність факту реального здійснення операцій позбавляє документи статусу первинних у розумінні Закону № 996, незалежно від наявності формальних реквізитів. Оскільки ТОВ «Агенство маркетингових сервісів «Брік» віднесено до категорії ризикових платників, що спеціалізуються на формуванні фіктивних витрат, надані акти та податкові накладні не можуть бути підставою для формування витрат та податкового кредиту ТОВ «ЛНЗ». Таким чином, вказує відповідач, ТОВ «ЛНЗ» безпідставно віднесло до витрат на збут операції з ТОВ «Агенство маркетингових сервісів «Брік». Це призвело до завищення показника рядка 2150 Звіту про фінансові результати на загальну суму 2 475 823 грн. Зазначає, що згідно з актом перевірки, задекларовані ТОВ «ЛНЗ» показники звітності за три квартали 2019 року загалом прийнято, проте через невизнання операцій із ТОВ «Агенство маркетингових сервісів «Брік» встановлено заниження податку на прибуток на 445 648 грн (пп. 3.1.1.1– 3.1.1.3 акта). Одночасно зафіксовано завищення податкового кредиту з ПДВ за серпень-вересень 2019 року на загальну суму 495 165 грн (295 246 грн за серпень та 199 918 грн за вересень). Усі зведені дані щодо розбіжностей між задекларованими зобов`язаннями та результатами перевірки відображені у додатках 4 та 5 до акта. Також посилається, що за даними ІС «Податковий блок», ЄРПН та державних реєстрів, у ТОВ «Агентство маркетингових сервісів «Брік» відсутні трудові ресурси, власні чи орендовані основні засоби (офіси, техніка, транспорт) та загальногосподарські витрати, необхідні для реальної діяльності. Контрагент не подавав форму 20-ОПП, звітував лише у 2018– 2021 роках, а з 15.06.2020 офіційно визнаний ризиковим платником (рішення № 192885). З огляду на разовий характер операцій, контролюючий орган вважає неможливим фактичне надання послуг цим суб`єктом для ТОВ «ЛНЗ». Таким чином, вказує відповідач, у порушення вимог п. 198.1, 198.2, 198.3, 198.6 ст.198 та п. 201.1, 201.7 ст. 201 ПК України ТОВ «ЛНЗ» завищено податковий кредит всього на загальну суму 495 165 грн, в т.ч. за серпень 2019 на суму 295 246 грн та за вересень 2019 року на суму 199 918 грн. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог.
Ухвалою від 01.12.2025 суддя прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження в адміністративній справі. Вирішив здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.
Ухвалою від 29.01.2026 суд вирішив здійснити розгляд справи за правилами загального позовного провадження, продовжив строк підготовчого провадження у справі на 30 днів та призначив підготовче судове засідання.
Усною ухвалою від 16.02.2026 суд закрив підготовче провадження у справі та призначив судове засідання для розгляду справи по суті. 
У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві.
Представники відповідача проти позову заперечили з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.
Заслухавши представників сторін, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, суд встановив такі фактичні обставини. 
Товариство з обмеженою відповідальністю «ЛНЗ» (код ЄДРПОУ 30709487) зареєстровано як юридична особа 02.02.2000. Основний вид діяльності: 46.21 Оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин. Інші види діяльності: 01.11 Вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур; 01.61 Допоміжна діяльність у рослинництві; 46.19 Діяльність посередників у торгівлі товарами широкого асортименту; 46.36 Оптова торгівля цукром, шоколадом і кондитерськими виробами; 46.75 Оптова торгівля хімічними продуктами; 62.01 Комп`ютерне програмування; 62.02 Консультування з питань інформатизації; 73.11 Рекламні агентства.
Головним управлінням ДПС у Черкаській області на підставі наказів від 16.07.2025 № 1823-п, від 17.07.2025 № 1855-п та відповідно до п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75, пп. 78.1.1 пп. 78.1.4 п.78.1.ст. 78 Податкового кодексу України проведено документальну позапланову виїзну перевірку товариства з обмеженою відповідальністю «ЛНЗ» щодо дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість по взаємовідносинах з ТОВ «Агентство маркетингових сервісів «БРІК» (код ЄДРПОУ 42464514) за серпень - вересень 2019 року, які відображені в податкових деклараціях з податку на додану вартість за серпень - вересень 2019 року. Перевірка проводилась з 17.07.2025 по 21.07.2025. 
За результатами перевірки складено акт від 28.07.2025 № 11374/23-00-07-04-01/30709487, яким встановлено такі порушення:
пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI (із змінами та доповненнями), ст.1, ст. 9 Закону України від 16 липня 1999 року №996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», п. 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 №88 (із змінами), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за №168/704, норм п. 6 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 16 «Витрати» в результаті чого занижено податок на прибуток на суму 445648 грн за 9 місяців 2019 року; 
п. 44.1 ст.44, п. 198.1, 198.3, п.198.6 ст.198, п. 201.1, 201.7 ст. 201 Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року №2755-VI, ст.1, ст. 9 Закону України від 16 липня 1999 року №996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», п. 2.3 положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 №88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за №168/704 зі змінами та доповненнями, в результаті чого завищено від`ємне значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (ряд.21 декларації) за вересень 2019 року на суму 495 165 грн.
На підставі акта перевірки 20.08.2025 ГУ ДПС у Черкаській області прийняло податкові повідомлення-рішення:
№ 15271/23-00-07-04-01 форми «Р», яким ТОВ «ЛНЗ» збільшено грошове зобов`язання з податку на прибуток підприємств на загальну суму 557 060,0 грн (445 648,0 грн основний платіж та 111 412,00 грн штрафу); 
№ 15272/23-00-07-04-01 форми «В4», яким ТОВ «ЛНЗ» зменшено розмір від`ємного значення з податку на додану вартість по декларації за вересень 2019 року (реєстраційний номер 924558542) на суму 495 165,00 грн.
Позивач звернувся зі скаргою до ДПС України на оскаржувані податкові повідомлення-рішення.
Рішенням ДПС України від 22.10.2025 № 30522/6/99-00-06-01-01-01-08 про результати розгляду скарги залишено скаргу без задоволення, а ППР - без змін.
Не погодившись з прийнятими податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини, які виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, у тому числі податку на прибуток та податку на додану вартість, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства врегульовані Податковим кодексом України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.
У розумінні підпункту 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 ПК України контролюючими органами є податкові органи (центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, його територіальні органи) - щодо дотримання законодавства з питань оподаткування (крім випадків, визначених підпунктом 41.1.2 цього пункту), законодавства з питань сплати єдиного внеску, а також щодо дотримання іншого законодавства, контроль за виконанням якого покладено на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, чи його територіальні органи.
Згідно з п. 75.1 ст. 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Згідно з пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.
Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.
Пунктами 78.1.1, 78.1.4 пункту 78.1 статті 78 ПК України визначено, що документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав отримано податкову інформацію, що свідчить про порушення платником податків валютного, податкового законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов`язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків відповідно валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту; виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначено виявлену недостовірність даних та відповідну декларацію протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту. 
Відповідно до підпунктів 14.1.36, 14.1.156, 14.1.231 пункту 14.1 статті 14 ПК України господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами;
податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк), та/або сума коштів, сформована за рахунок податкових пільг, що були використані платником податків не за цільовим призначенням чи з порушенням порядку їх надання, встановленим цим Кодексом та/абоМитним кодексом України;
розумна економічна причина (ділова мета) - причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності. Економічний ефект, зокрема, але не виключно, передбачає приріст (збереження) активів платника податків та/або їх вартості, а так само створення умов для такого приросту (збереження) в майбутньому.
Пунктом 44.1 статті 44 ПК України передбачено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, інформації, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Згідно з пунктом 44.2 статті 44 ПК України для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування. Платники податку, які відповідно до Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні застосовують міжнародні стандарти фінансової звітності, ведуть облік доходів і витрат та визначають об`єкт оподаткування з податку на прибуток за такими стандартами з урахуванням положень цього Кодексу. Такі платники податку при застосуванні положень цього Кодексу, в яких міститься посилання на положення (стандарти) бухгалтерського обліку, застосовують відповідні міжнародні стандарти фінансової звітності.
Відповідно до підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 ПК України об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які визначені відповідними положеннями цього Кодексу.
Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-XIV (з змінами та доповненнями, далі - Закон № 996-XIV) визначено, що господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства; 
активи - ресурси, контрольовані підприємством у результаті минулих подій, використання яких, як очікується, приведе до отримання економічних вигод у майбутньому; 
доходи - збільшення економічних вигод у вигляді збільшення активів або зменшення зобов`язань, яке призводить до зростання власного капіталу (за винятком зростання капіталу за рахунок внесків власників); 
бухгалтерський облік - процес виявлення, вимірювання, реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про діяльність підприємства зовнішнім та внутрішнім користувачам для прийняття рішень.
Пунктом 1 статті 3 даного закону визначено, що метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансовий стан та результати діяльності підприємства.
Частиною 2 статті 9 Закону № 996-XIV передбачено, що первинні документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади і прізвища (крім первинних документів, вимоги до яких встановлюються Національним банком України) осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Методологічні засади в бухгалтерському обліку інформації про доходи підприємства та її розкриття у фінансовій звітності визначені Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24.05.1995 (далі Положення № 88).
Відповідно до статті 4 Закону № 996-XIV бухгалтерський облік та фінансова звітність ґрунтуються на таких принципах, зокрема, повне висвітлення - фінансова звітність повинна містити всю інформацію про фактичні та потенційні наслідки господарських операцій та подій, здатних вплинути на рішення, що приймаються на її основі; превалювання сутності над формою - операції обліковуються відповідно до їх сутності, а не лише виходячи з юридичної форми.
Аналогічні норми містить Національне положення (стандарт) бухгалтерського обліку 1 Загальні вимоги до фінансової звітності, затверджене наказом Міністерства фінансів України від 07.02.2013 № 73 (далі П(С)БО 1), яким визначаються мета, склад і принципи складання фінансової звітності та вимоги до визнання і розкриття її елементів.
Відповідно до пункту 3 розділу 3 П(С)БО 1 фінансова звітність повинна бути достовірною (правдивою). Інформація, наведена у фінансовій звітності, є достовірною (правдивою), якщо вона не містить помилок та перекручень, які здатні вплинути на рішення користувачів звітності.
Відповідно до пункту 5 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 15 «Дохід», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 № 290 (далі П(С)БО 15) дохід визнається під час збільшення активу або зменшення зобов`язання, що зумовлює зростання власного капіталу (за винятком зростання капіталу за рахунок внесків учасників підприємства), за умови, що оцінка доходу може бути достовірно визначена.
Відповідно до пункту 7 вказаного Положення доходи класифікуються в бухгалтерському обліку за такими групами: дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг); чистий дохід від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг); інші операційні доходи; фінансові доходи; інші доходи.
Що таке витрати, їх склад визначаються Національним положенням (стандартом) бухгалтерського обліку 16 «Витрати», затвердженого Наказом Міністерства фінансів України № 318 від 31.12.1999.
Пунктом 176.2 ст. 176 ПК України особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, та платники єдиного внеску зобов`язані: а) своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок; б) подавати у строки, встановлені цим Кодексом для податкового місяця, податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску, до контролюючого органу за основним місцем обліку. Такий розрахунок подається лише у разі нарахування сум зазначених доходів платнику податку - фізичній особі податковим агентом, платником єдиного внеску протягом звітного періоду. Запровадження інших форм звітності із зазначених питань не допускається. в) подавати на вимогу платника податку відомості про суму виплаченого на його користь доходу, суму застосованих соціальних податкових пільг та суму утриманого податку; г) подавати контролюючому органу інші відомості про оподаткування доходів окремого платника податку в обсягах та згідно з процедурою, визначеною цим розділом та розділом II цього Кодексу; ґ) нести відповідальність у випадках, визначених цим Кодексом.
Відповідно до п. 185.1 ст. 185 ПК України об`єктом оподаткування є операції платників податку з: а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно достатті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу у володіння та користування лізингоодержувачу/орендарю; б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу;тв) ввезення товарів на митну територію України; г) вивезення товарів за межі митної території України; е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.
Згідно з п. 187.1 ст. 187 ПК України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на рахунок платника податку в банку/небанківському надавачу платіжних послуг як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг, оплата яких здійснюється електронними грошима, - дата зарахування електронних грошей платнику податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, на електронний гаманець, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.
Як встановлено п. 188.1 ст. 188 ПК України база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку на реалізацію суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).
Пунктом 201.10 ст. 201 ПК України передбачено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.
Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Положеннями пункту 198.1 статті 198 ПК України визначено, що до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного капіталу та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.
Пунктом 198.3 статті 198 ПК України передбачено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи; ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.
Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні засоби почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Згідно з пунктом 198.5 статті 198 ПК України платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами, придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися: а) в операціях, що не є об`єктом оподаткування відповідно до статті 196 цього Кодексу (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 цього Кодексу) або місце постачання яких розташоване за межами митної території України; б) в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до статті 197, підрозділу 2 розділу XX цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 197.1.28 пункту 197.1 статті 197 цього Кодексу та операцій, передбачених пунктом 197.11 статті 197 цього Кодексу); в) в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів; г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу).
У пункті 198.6 статті 196 Податкового кодексу України зазначено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями (тимчасовими, додатковими та іншими видами митних декларацій, за якими сплачуються суми податку до бюджету при ввезенні товарів на митну територію України), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. 
У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.
Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Відповідно до пункту 201.1 статті 201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з використанням кваліфікованого електронного підпису або удосконаленого електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису, уповноваженої платником особи відповідно до вимог Закону України "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги" та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.
У податковій накладній зазначаються в окремих рядках такі обов`язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата складання податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця). У разі постачання/придбання філією (структурним підрозділом) товарів/послуг, яка фактично є від імені головного підприємства - платника податку стороною договору, у податковій накладній, крім податкового номера платника податку додатково зазначається числовий номер такої філії (структурного підрозділу); д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг. У податковій накладній, що складається за операціями з вивезення товарів за межі митної території України, зазначаються ті одиниці виміру товарів, які застосовуються при оформленні митної декларації на такі товари; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД, для послуг - код послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг; платники податків, крім випадків постачання підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України, мають право зазначати код товару згідно з УКТ ЗЕД або код послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг неповністю, але не менше ніж чотири перших цифри відповідного коду; й) індивідуальний податковий номер; к) дата та номер митної декларації зазначаються у разі складання платником податкової накладної за операціями з вивезення товарів за межі митної території України; л) дата та номер договору (контракту) зазначаються у разі складання платником податкової накладної за операціями з вивезення товарів за межі митної території України. У податковій накладній, що складається за операціями з вивезення товарів за межі митної території України на підставі форвардного контракту, зазначається відповідна відмітка про форвардний контракт.
Згідно з пунктом 201.4 статті 201 Податкового кодексу України платники податку в разі здійснення постачання товарів/послуг протягом періоду, за який складається така податкова накладна, постачання яких має безперервний або ритмічний характер: покупцям платникам податку - можуть складати не пізніше останнього дня місяця, в якому здійснено такі постачання, зведені податкові накладні на кожного платника податку, з яким постачання мають такий характер протягом періоду, за який складається така податкова накладна, з урахуванням усього обсягу постачання товарів/послуг відповідному платнику протягом такого місяця; покупцям особам, не зареєстрованим платниками податку, можуть складати не пізніше останнього дня місяця, в якому здійснено такі постачання, зведену податкову накладну з урахуванням всього обсягу постачання товарів/послуг таким покупцям, з якими постачання мають такий характер, протягом такого місяця.
Податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на рахунок у банку/небанківському надавачу платіжних послуг як попередня оплата (аванс). У разі якщо частка товарів/послуг, послуг не містить відокремленої вартості, перелік (номенклатура) частково поставлених товарів/послуг зазначається в додатку до податкової накладної у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, та враховується при визначенні загальних податкових зобов`язань (п. 201.7 ст. 201 ПК України).
Пунктами 109.1, 109.2 ст. 109 ПК України визначено, що податковим правопорушенням є протиправне, винне (у випадках, прямо передбачених цим Кодексом) діяння (дія чи бездіяльність) платника податку (в тому числі осіб, прирівняних до нього), контролюючих органів та/або їх посадових (службових) осіб, інших суб`єктів у випадках, прямо передбачених цим Кодексом.
Порушення податкового законодавства та порушень вимог, встановлених іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, тягне за собою відповідальність, передбачену цим Кодексом та іншими законами України.
Тобто, підставами для нарахування грошових зобов`язань, застосування штрафних санкцій до платника податків є порушенням ним вимог податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Як встановив суд, згідно з актом перевірки ТОВ «ЛНЗ» безпідставно включило витрати за договором з ТОВ «Агенство маркетингових сервісів «Брік» до витрат на збут (2 475 823 грн), що призвело до заниження податку на прибуток на 445 468 грн. Також неправомірно сформовано податковий кредит з ПДВ за послуги з організації заходу «ЛНЗ ХАБ», що завищило від`ємне значення за вересень 2019 року на 495 195 грн.
Зміст порушень полягає у неправомірному формуванні витрат та податкового кредиту за операціями з ТОВ «Агенство маркетингових сервісів «Брік», які, на думку ревізора, не мали реального характеру. Ненадання послуг обґрунтовується відсутністю у контрагента необхідних матеріальних і трудових ресурсів (приміщень, майна та кваліфікованого персоналу), а також його відповідністю критеріям ризиковості.
Тобто, спір у цій справі зводиться до встановлення наявності або відсутності реального характеру господарських операцій між «ЛНЗ» та його контрагентом - ТОВ «Агенство маркетингових сервісів Брік», та, відповідно, правомірності формування позивачем податкового кредиту з податку на додану вартість за відповідним звітним періодом.
Перевіряючи правомірність висновків податкового органу щодо відсутності реального характеру господарських операцій між позивачем та контрагентом, які були покладені в основу акта перевірки, суд зазначає таке.
Суд врахував, що будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичне здійснення господарської операції відсутнє, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені законодавством.
Тому, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 07.07.2022 у справі № 160/3364/19 сформувала загальні підходи, які повинні застосовуватися судами при вирішенні питання щодо наявності/відсутності підстав у платника податку для отримання певної податкової вигоди (формування витрат, що визначаються при визначенні об`єкта оподаткування, податкового кредиту тощо) за результатами здійснення певних господарських операцій.
Велика Палата Верховного Суду виснувала, що правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування витрат, що враховуються при визначені об`єкта оподаткування, та податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання у власній господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами (пункт 63 Постанови).
Аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції (пункт 64 Постанови).
Норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування витрат та податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на формування витрат чи податкового кредиту, за можливу неправомірну діяльність його контрагента за умови, якщо судом не було встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженість дій між ними (пункт 65 Постанови).
При вирішенні спорів щодо правомірності формування платниками податків своїх даних податкового обліку, зокрема якщо предметом спору є достовірність первинних документів та підтвердження інших обставин реальності відображених у податковому обліку господарських операцій, необхідно враховувати, що відповідно до вимог частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (пункт 66 Постанови).
У разі надання контролюючим органом доказів, які в сукупності з іншими доказами у справі свідчать про те, що документи, на підставі яких платник податків задекларував податковий кредит та сформував витрати, що враховуються при визначені об`єкта оподаткування, містять інформацію, що не відповідає дійсності, платник податків має спростовувати ці доводи. Наведене випливає зі змісту частини першої статті 77 КАС України, згідно з якою кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу (пункт 67 Постанови).
Аналогічно зазначено у постанові Верховного Суду від 19.10.2023 у справі №160/5256/19.
З урахуванням зазначеного для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.
Разом з тим, відповідно до пунктів 198.1, 198.3 статті 198 ПК України право платника податку на формування податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання товарів (робіт, послуг), за умови їх використання у господарській діяльності та належного документального підтвердження таких операцій. При цьому пункт 198.6 статті 198 цього Кодексу прямо визначає, що підставою для віднесення сум податку до податкового кредиту є, зокрема, зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні.
З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «ЛНЗ» зареєстровано як юридична особа 02.02.2000. Основний вид діяльності: 46.21 Оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин. Інші види діяльності: 01.11 Вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур; 01.61 Допоміжна діяльність у рослинництві; 46.19 Діяльність посередників у торгівлі товарами широкого асортименту; 46.36 Оптова торгівля цукром, шоколадом і кондитерськими виробами; 46.75 Оптова торгівля хімічними продуктами; 62.01 Комп`ютерне програмування; 62.02 Консультування з питань інформатизації; 73.11 Рекламні агентства.
Позивач є офіційним дистриб`ютором насіння пшениці, кукурудзи, соняшника та сої, імпортером та оптовим постачальником мінеральних добрив.
Для забезпечення вказаної господарської діяльності штат ТОВ «ЛНЗ» у 2019 році налічував понад 160 працівників, що підтверджується штатним розкладом товариства від 27.12.2018, затвердженим наказом ТОВ «ЛНЗ» «Про затвердження штатного розпису» від 27.12.2018 № ТО-138 (а. с. 106-110).
У 2019 році позивачем проведено рекламну кампанію «LNZ Hub 2019», спрямовану на популяризацію товарів, що реалізуються підприємством. 
Для проведення такого заходу позивач залучив організатора та виконавця - ТОВ «Агенство маркетингових сервісів «Брік» (код ЄДРПОУ 42464514).
З Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що ТОВ «Агенство маркетингових сервісів «Брік» зареєстровано як юридична особа 10.09.2018. Основний вид діяльності: 73.11 Рекламні агентства. 
З акта перевірки вбачається, що в ТОВ «Агенство маркетингових сервісів «Брік» у 2019 році працювало 13 осіб.
Також у матеріалах справи відсутні відомості про наявність обвинувальних вироків у кримінальних провадженнях за ст.ст. 209, 212, 358, 366 КК України стосовно службових осіб ТОВ «Агенство маркетингових сервісів «Брік» за фактами ухилення від сплати податків, підроблення документів або легалізації коштів, одержаних злочинним шляхом. 
Позивач уклав з ТОВ «Агенство маркетингових сервісів Брік» договір про надання послуг від 09.01.2019 № 09.01.18-БР (а. с. 117, 118). 
Згідно з Додатком № 1 від 09.01.2019 до Договору про надання послуг від 09.01.2019 № 09.01.18-БР сторонами погоджено наступний перелік послуг: організація заходу з навчання працівників ТОВ «ЛНЗ». Загальна вартість вказаних послуг становить 221 296,80 грн (у т.ч. ПДВ) (а. с. 118 зворот).
Платіжною інструкцією від 17.01.2019 № 448 підтверджується оплата позивачем послуг ТОВ «Агенство маркетингових сервісів Брік» з організації заходу навчання працівників на суму 221 296,80 (а. с. 124).
Відповідно до правила першої події, за фактом отримання попередньої оплати, ТОВ «Агенство маркетингових сервісів «Брік» було складено та зареєстровано в ЄРПН податкову накладну від 17.01.2019 № 1 (а. с. 131).
Актом здачі-приймання робіт (надання послуг) від 25.01.2019 № 7 підтверджується надання такої послуги — організація заходу навчання працівників ТОВ «ЛНЗ»; ціна послуги — 184 414,00 грн; з ПДВ — 221 296,80 грн (а. с. 122). 
Відповідно до звіту від 16.02.2019 наданих послуг з організації заходу навчання працівників ТОВ «ЛНЗ» до Договору про надання послуг № 09.01.18-БР від 09.01.2019 у заході взяли участь 45+ учасників, включаючи менеджерів з продажу, регіональних керівників та представників УАПЛ. Всі учасники отримали актуальні знання у сфері захисту рослин, особистий контакт з тренером, а також комфортні умови для обміну досвідом. Навчання дозволило підвищити ефективність підготовки до сезону та обізнаність команди щодо нових ризиків у рослинництві (а. с. 119). 
У подальшому, згідно із Додатком № 2 від 07.08.2019 до Договору про надання послуг № 09.01.18-БР від 09.01.2019 ТОВ «Агенство маркетингових сервісів Брік» за дорученням ТОВ «ЛНЗ» у рамках взятих на себе зобов`язань за Договором із надання послуг з організації заходу зобов`язався надати послуги з організації та проведення заходу «ЛНЗ ХАБ», вартість яких становила 2 970 987,28 грн, у т.ч. ПДВ 495 164,55 грн (а. с. 120).
Платіжними інструкціями від 13.08.2019 № 19193277 та від 30.09.2019 № 19194548 підтверджується оплата позивачем послуг ТОВ «Агенство маркетингових сервісів Брік» з організації та проведення заходу «ЛНЗ ХАБ» на загальну суму 2 970 987,28 (а. с. 125, 126).
На дату отримання попередньої оплати за правилом першої події ТОВ «Агентство маркетингових сервісів «Брік» було складено та зареєстровано податкову накладну від 13.08.2019 № 7 на загальну суму 1 771 478,40 грн, у т.ч. ПДВ 295 246,40 грн (а. с. 132).
На дату підписання акта наданих послуг ТОВ «Агентство маркетингових сервісів «Брік» було зареєстровано податкову накладну від 16.09.2019 № 10 на загальну суму 1 199 508,88 грн, у т.ч. ПДВ 199 918,15 грн — на суму різниці між фактичною вартістю наданих послуг та отриманою передоплатою (а. с. 133).
Актом здачі-приймання робіт (надання послуг) від 16.09.2019 № 123 підтверджується надання такої послуги — надання послуг з організації та проведення заходу «ЛНЗ ХАБ»; ціна послуги — 2 475 822,73 грн; з ПДВ — 2 970 987,28 грн (а. с. 123).
Відповідно до звіту від 16.10.2019 про надання послуг з організації та проведення проєкту «ЛНЗ ХАБ 2019» (відповідно до акта № 123 від 16.09.2019 та Договору № 09.01.18-БР від 09.01.2019) на виконання умов зазначеного Договору у період з 01 серпня по 13 вересня 2019 року ТОВ «Агенство маркетингових сервісів Брік» надало комплекс послуг з організації та повного операційного супроводу масштабного польового проєкту «ЛНЗ ХАБ 2019» (а. с. 121).
Ураховуючи наведені фактичні обставини цієї справи суд вважає, що виконавець — ТОВ «Агентство маркетингових сервісів «Брік» належним чином виконав умови договору та забезпечив організацію маркетингового заходу для ТОВ «ЛНЗ», метою якого було просування продукції підприємства на ринку. 
Так, господарські операції з надання послуг згідно з Додатком від 07.08.2019 № 2 до Договору від 09.01.2019 № 09.01.18-БР, відповідно до пп. «б» п. 185.1 ст. 185 ПК України, є об`єктом оподаткування ПДВ. 
Суд врахував, що база оподаткування за вказаними операціями визначена виконавцем ТОВ «Агентство маркетингових сервісів «Брік» відповідно до вимог ст. 188 ПК України. При цьому фактів її заниження під час перевірки не встановлено. Реальність надання послуг підтверджується належним чином оформленими зазанченими вище первинними документами: платіжними інструкціями, актами наданих послуг, звітами виконавця та податковими накладними.
Згідно з нормами ПК України платник податків зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання та зареєструвати податкову накладну в ЄРПН за правилом «першої події» (отримання коштів або надання послуг). 
Як було зазначено вище на виконання цього обов`язку ТОВ « Агентство маркетингових сервісів «Брік» склало та зареєструвало податкові накладні від 13.08.2019 № 7 та від 16.09.2019 № 10. Наявність у контрагента достатнього реєстраційного ліміту в системі електронного адміністрування (СЕА ПДВ) для реєстрації цих накладних свідчить про його належність до реального сектору економіки.
Суд зауважує, що реєстрація зазначених податкових накладних не була зупинена, вони не визнані недійсними, а контролюючим органом підтверджено повне декларування контрагентом податкових зобов`язань за операціями з ТОВ «ЛНЗ». Крім того, за даними АІС «Податковий блок» будь-які розбіжності між задекларованим податковим кредитом позивача та податковими зобов`язаннями виконавця за серпень–вересень 2019 року в матеріалах справи відсутні.
Суд зазначає, що всупереч вимогам абз. 2 пп. 86.7.5 п. 86.7 ст. 86 ПК України, контролюючим органом безпідставно використано податкову інформацію стосовно контрагента як єдину підставу для висновків про нереальність господарських операцій із ТОВ «Агентство маркетингових сервісів «Брік». Оскільки податковим органом не надано доказів прийняття та вручення контрагенту податкових повідомлень-рішень за результатами перевірки таких операцій, використання будь-яких аналітичних висновків щодо діяльності третьої особи для коригування податкової звітності позивача є процесуально недопустимим. Крім того, стосовно ТОВ «Агентство маркетингових сервісів «Брік» відсутні прийняті та чинні ППР щодо завищення податкових зобов`язань за операціями з ТОВ «ЛНЗ», тому використання податкової інформації про ризиковість вказаного контрагента є грубим порушенням процедури встановлення порушень та свідчить про недопустимість доказів, покладених в основу акта перевірки.
Також щодо посилання контролюючого органу на відповідність ТОВ «Агентство маркетингових сервісів «Брік» критеріям ризиковості, суд врахував, що Верховний Суд у постанові від 19.10.2023 у справі №160/5256/19 наголосив, що сама по собі наявність у контролюючого органу інформації про ризиковість контрагента або про відсутність у нього достатніх трудових чи матеріальних ресурсів не є безумовною підставою для висновку про нереальність господарських операцій, якщо фактичне виконання робіт (постачання товарів, надання послуг) підтверджується належними та допустимими доказами. 
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 06.07.2023 у справі № 340/2444/19, у якій суд зазначив, що аналітичні висновки податкового органу щодо діяльності контрагентів не можуть підміняти собою доказів відсутності реального руху активів. 
Також суд врахував, що зазначені в акті перевірки податкові накладні ТОВ «Агентство маркетингових сервісів «Брік» від 13.08.2019 № 7 та від 16.09.2019 № 10 пройшли процедуру реєстрації в ЄРПН у встановленому законом порядку без будь-яких зауважень чи застережень з боку контролюючого органу. Відсутність зупинення їх реєстрації свідчить про те, що на момент вчинення операцій вони відповідали ознакам безумовної реєстрації, а контролюючий орган не вбачав у діяльності контрагента чи самих операціях жодних критеріїв ризиковості. Таким чином, податковий орган фактично підтвердив правомірність формування податкового кредиту позивачем за цими операціями.
Також суд врахував, що у постанові від 14.03.2024 у справі № 520/10121/21 Верховний Суд підкреслив, що відсутність у контрагента власних трудових ресурсів або основних засобів не виключає можливості виконання ним господарських зобов`язань із залученням субпідрядників чи на підставі договорів оренди, а тому сама по собі така обставина не свідчить про фіктивність операцій. Контролюючий орган повинен довести не формальні недоліки в діяльності контрагента, а саме відсутність фактичного виконання конкретних робіт чи постачання товарів у межах спірних правовідносин.
Крім того, у постанові від 18.04.2024 у справі № 640/3156/20 Верховний Суд зазначив, що податкові наслідки для платника податків можуть наставати лише за умови встановлення його обізнаності або узгодженості дій з недобросовісним контрагентом з метою одержання неправомірної податкової вигоди. Відсутність такого доведення виключає можливість покладення негативних наслідків порушень контрагента на добросовісного платника.
Аналогічний підхід підтримано у постанові Верховного Суду від 22.01.2025 у справі №420/18745/23, в якій суд касаційної інстанції вказав, що для висновку про нереальність господарських операцій контролюючий орган має надати докази, які безпосередньо спростовують факт виконання робіт (надання послуг), а не лише вказують на недоліки в діяльності контрагента чи на його податкову поведінку в інших правовідносинах.
Також у постанові від 11.09.2025 у справі №300/4123/24 Верховний Суд наголосив, що співставлення кількості людино-годин, зазначених в актах виконаних робіт, із кількістю штатних працівників контрагента за даними податкової звітності саме по собі не є достатнім доказом нереальності операцій, якщо не досліджено питання можливості залучення субпідрядних організацій, працівників за цивільно-правовими договорами або інших ресурсів.
Аналізуючи матеріали справи, суд дійшов висновку про повне підтвердження реальності господарських операцій між ТОВ «ЛНЗ» та ТОВ «Агентство маркетингових сервісів «Брік». Факт надання послуг і розрахунків підтверджено належним чином оформленими первинними документами, а наявність у позивача штату у кількості понад 160 осіб та спеціального статусу дистриб`ютора обґрунтовує господарську мету маркетингових заходів.
Оскільки податкові накладні пройшли процедуру реєстрації в ЄРПН без зупинення, а контролюючим органом не надано доказів прийняття ППР щодо самого контрагента, посилання ревізорів на ризиковість останнього є безпідставними. Таким чином, позивач правомірно сформував витрати та податковий кредит, а висновки акта перевірки про заниження податкових зобов`язань не ґрунтуються на нормах закону.
Також суд врахував, що специфіка основної діяльності ТОВ «Агентство маркетингових сервісів «Брік» (рекламні послуги) не передбачає обов`язкової наявності значних основних засобів чи власних виробничих потужностей. Чинне законодавство не ставить право платника на податковий кредит у залежність від того, за рахунок яких ресурсів власних чи залучених (оренда, лізинг, цивільно-правові договори, аутсорсинг) здійснюється надання послуг.
Оскільки акт перевірки не містить розрахунків щодо необхідної кількості персоналу чи техніки для організації заходу «LNZ Hub 2019», висновки ревізорів про неможливість надання послуг суд вважає необгрунтованими. Відсутність у контрагента зареєстрованого нерухомого майна або великого штату не є ознакою нереальності операцій, якщо фактичний рух активів та зміна зобов`язань підтверджені первинними документами. 
Ураховуючи зазначене вище, суд вважає, що право на податковий кредит у ТОВ «ЛНЗ» виникло на дату здійснення «першої події» (списання коштів та підписання актів надання послуг) відповідно до вимог ст. 198 ПК України. Оскільки господарські операції з придбання маркетингових послуг є реальними та підтверджені належним чином зареєстрованими у ЄРПН податковими накладними, товариство правомірно включило суми ПДВ, сплачені у ціні таких послуг, до складу податкового кредиту за серпень та вересень 2019 року. Таким чином, позивач на законних підставах реалізував своє право на зменшення податкових зобов`язань з ПДВ за вказані звітні періоди.
Посилання відповідача на окремі недоліки в оформленні первинних документів також не можуть бути підставою для позбавлення позивача права на податковий кредит, оскільки, відповідно до частини другої статті 9 Закону України №996-XIV, неістотні недоліки в документах не є підставою для невизнання господарської операції за умови можливості ідентифікувати її зміст та учасників. Доказів того, що виявлені недоліки унеможливлюють ідентифікацію операцій або свідчать про їх фіктивність, відповідачем не надано.
Сукупний аналіз наданих доказів підтверджує реальність спірних господарських операцій та їхню відповідність змісту укладеного договору. Наявність належним чином оформленої первинної документації та відсутність доказів узгодженості дій чи обізнаності позивача про можливі порушення контрагента спростовують висновки контролюючого органу. 
За таких обставин суд вважає, що оспорювані податкові повідомлення-рішення прийняті без належного правового та фактичного обґрунтування, з порушенням принципу індивідуальної відповідальності платника податків та принципу презумпції правомірності рішень платника податку. 
Отже, податкові повідомлення-рішення від 20.08.2025 № 15271/23-00-07-04-01 та № 15272/23-00-07-04-01 є протиправними та підлягають скасуванню.
Суд також враховує інші аргументи сторін, зазначені у заявах по суті справи, однак зауважує, що встановлені судом обставини є самостійними та достатніми підставами для прийняття рішення по суті спору.
Частинами першою, другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З огляду на встановлені обставини, системного аналізу положень законодавства та доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, а тому позов належить задовольнити повністю.
Відповідно до частини першої статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Позивач при зверненні до суду з позовом у цій справі сплатив судовий збір у сумі 15 783,38 грн.
Таким чином, при задоволенні позову суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору у сумі 15 783,38 грн.
Керуючись ст.ст. 2, 19, 139, 241 246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:
Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «ЛНЗ» задовольнити повністю.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Черкаській області від 20.08.2025 № 15271/23-00-07-04-01 форми «Р», яким товариству з обмеженою відповідальністю «ЛНЗ» збільшено грошове зобов`язання з податку на прибуток підприємств, код платежу 11001000, на загальну суму 557 060,00 грн, у т. ч. 445 648,00 грн основного платежу та 111 412,00 грн штрафу.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Черкаській області від 20.08.2025 № 15272/23-00-07-04-01 форми «В4», яким товариству з обмеженою відповідальністю «ЛНЗ» зменшено розмір від`ємного значення з податку на додану вартість по декларації за вересень 2019 року (реєстраційний номер 924558542) на суму 495 165,00 грн.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Черкаській області (код ЄДРПОУ 44131663) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ЛНЗ» (код ЄДРПОУ 30709487) судові витрати зі сплати судового збору у сумі 15 783 (п`ятнадцять тисяч сімсот вісімдесят три) грн 38 коп.
Копію рішення направити особам, які беруть участь у справі.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, яка може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення суду. 
Повний текст рішення складений 05 березня 2026 року.

Суддя 	Віталіна ГАЙДАШ