ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/13567/25  Номер провадження 33/814/435/26	Головуючий у 1-й інстанції Малтиз А. В.  Доповідач ап. інст. Герасименко В. М.	

ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2026 року 	м. Полтава	

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Герасименко В.М. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Автозаводського районного суду міста Кременчука від 21 листопада 2025 року, 

В С Т А Н О В И В:

Цією постановою
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП суду не відомий, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , 
визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605,60 гривень.
Згідно з постановою судді, 07.10.2025 року приблизно о 17 годині 30 хвилин, за адресою м. Кременчук, вул. Київська, буд. 6, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом KIA CERATO державний номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови. Від проходження огляду на визначення стану сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився, чим порушив вимоги пункту 2.5 ПДР України.
В апеляційній скарзі особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 просить скасувати постанову судді та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю в діях події та складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує про те, що матеріали справи не містять жодного підтвердження факту керування транспортним засобом саме ОСОБА_1 .. На відеозаписі, долученому до матеріалів справи, вбачається, що автомобіль перебуває в нерухомому стані із заглушеним двигуном. Наголошує на тому, що був пасажиром, про що неодноразово повідомляв поліцейським.
Вказує, що працівниками поліції було порушено процедуру оформлення протоколу, оскільки ОСОБА_1 не було роз`яснено його права.

Одночасно ставить питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді від 21.11.2025, оскільки копію судового рішення отримав лише 15.01.2026, участі в судовому засіданні не брав.
ОСОБА_1 у судове засідання Полтавського апеляційного суду не з`явився, хоча належним чином повідомлений про день і час розгляду справи, в апеляційній скарзі просив проводити розгляд без його участі, що відповідно до ст.294 КУпАП не перешкоджає апеляційному розгляду справи, за таких обставин, вважаю за можливе судовий розгляд проводити без його участі.
З матеріалів вбачається, що ОСОБА_1 не був присутнім при розгляді справи місцевим судом, а копію постанови судді він отримав лише 15.01.2026. Суд приходить до висновку, що клопотання апелянта підлягає задоволенню, та йому слід поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, який ним пропущений з поважних причин.
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з такого.
Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Суд першої інстанції відповідно до ст. 245 КУпАП у повній мірі дослідив всі докази і надав їм правильну правову оцінку, а відтак дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, за вчинення якого застосував до нього адміністративне стягнення в межах санкції зазначеної статті.
Диспозиція ч.1 ст.130 КУпАП України передбачає відповідальність, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно з п.2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Вважаю, що судом першої інстанції належно встановлені обставини, які дають обґрунтоване право притягнути ОСОБА_1 до відповідальності за ознаками вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП..
За наслідками перевірки рішення суду першої інстанції в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, встановлено, що при розгляді матеріалів справи про адміністративне правопорушення судом належним чином були досліджені докази, що містяться в матеріалах справи, зокрема: 
– протокол про адміністративне правопорушення від 07.10.2025 року серії ЕПР1 № 476394;
– направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння від 07.10.2025 року, де вказано про ознаки алкогольного сп`яніння, виявлені ОСОБА_1 ; 
– письмові пояснення свідка ОСОБА_2 від 07.10.2025 року;
– рапорт інспектора взводу № 2 роти № 3 БПП в м. Кременчуці УПП в Полтавській області ДПП старшого лейтенанта поліції Коваленко Вікторії від 07.10.2025 року;
– довідка старшого інспектора ВАП БПП в м. Кременчуці УПП в Полтавській області ДПП капітана поліції Галайди Ольги від 08.10.2025 року, про те, що ОСОБА_1 протягом року правопорушення передбачене ст. 130 КУпАП не вчиняв, отримав посвідчення водія серії НОМЕР_2 від 02.04.2002 року;
– відеозапис з камер «Bodycam» працівників поліції, які містяться на цифровому носії інформації DVD-R диск. 
Ці докази є належними, допустимими та достатніми на підтвердження вини ОСОБА_1 у відмові, як водія, від проходження у встановленому законом порядку огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння.
Посилання апелянта на те, що судом першої інстанції не встановлено факту керування транспортним засобом та перебування за кермом автомобіля саме ОСОБА_1 є безпідставним та спростовується матеріалами справи.
Як вбачається з відеозапису, долученого до матеріалів справи, очевидиця ОСОБА_2 , яка здійснила виклик, повідомила працівникам поліції, які прибули на місце події, про те, що бачила як за кермом автомобіля був чоловік у нетверезому стані. В подальшому, наблизившись до автомобіля, поліцейські встановили, що на водійському місці транспортного засобу перебуває жінка – ОСОБА_3 , тоді як ОСОБА_1 перебував на пасажирському місці. В той же час обоє перебували з явними ознаками алкогольного сп`яніння. ОСОБА_3 стверджувала, що саме вона є водієм. Проте, на запитання поліцейського про причину зупинки, остання зазначила, що «чоловік припаркувався». Також відеозаписом зафіксовано, як очевидиця повідомила, що саме чоловік був за кермом транспортного засобу. 
В подальшому, поліцейськими запропоновано ОСОБА_1 пройти процедуру огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, на місці зупинки транспортного засобу чи в медичному закладі у лікаря-нарколога, на що останній відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Працівниками поліції роз`яснено ОСОБА_1 права та обов`язки, наслідки відмови від проходження огляду на стан сп`яніння. Під час спілкування з працівниками поліції ОСОБА_1 неодноразово підтвердив факт вживання алкоголю.
Апеляційний суд звертає увагу, що наявним відеозаписом зафіксовано, що поведінка ОСОБА_1 була спрямована на ускладнення виконання працівниками поліції їх обов`язків.
Апеляційний суд зауважує, що відсутність на відеозаписі безпосереднього моменту руху та перебування особи на пасажирському сидінні в момент приїзду поліції не спростовує факту керування, оскільки цей факт підтверджується послідовними та узгодженими між собою поясненнями свідків, які у суду не викликають сумнівів. 
Таким чином, за результатами перегляду відеозапису судом встановлено, що ОСОБА_1 дійсно керував автомобілем, що підтверджується показаннями очевидців, зафіксованими працівниками поліції на відеозаписі з нагрудної камери та письмовими поясненнями, мав явні ознаки алкогольного сп`яніння, про які йому повідомили під запис та він відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння як на місці зупинки, так і в медичному закладі.
Вказаний відеозапис надає можливість повно та об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку водія транспортного засобу та поліцейських, які склали матеріали протоколу про адміністративне правопорушення.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що вимога поліцейського про необхідність проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння була чіткою і зрозумілою для сприйняття.
Таким чином, відеозапис у повній мірі узгоджується з протоколом про адміністративне правопорушення та іншими матеріалами справи.
Доводи апеляційної скарги про відсутність доказів на підтвердження факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, є безпідставними та спростовуються дослідженими та правильно оціненими доказами. Такі показання свідчать про намагання ОСОБА_1 уникнути відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.
Оскільки ОСОБА_1 у порушення п.2.5 Правил дорожнього руху України відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, суд першої інстанції обґрунтовано та на законних підставах притягнув його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.
Посилання в апеляційній скарзі на те, що працівниками поліції не роз`яснено права та обов`язки при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, положення статті 268 КУпАП, тим самим допущено порушення його права на захист, на переконання апеляційного суду, є надуманими.
Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 відмовився від ознайомлення з протоколом про адміністративне правопорушення, у тому числі з правами та обов`язками, передбаченими ст. 63, ст. 268 КУпАП. Будь - яких зауважень ОСОБА_1 не заявляв. До того ж, відеозаписом зафіксовано, що працівниками поліції роз`яснено ОСОБА_1 права та обов`язки.
Під час апеляційного розгляду не встановлено порушень працівниками поліції вимог ст. 266 КУпАП, у тому числі порядку проведенні процедури огляду на стан сп`яніння.
Отже, відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння належним чином зафіксована, підтверджується сукупністю доказів, які учасниками справи не спростовані, а дії поліцейських не суперечать вимогам ст. 266 КУпАП.
З урахуванням встановлених обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, його винуватість у вчиненні даного правопорушення підтверджується сукупністю наявних у справі, належних та допустимих доказів, які узгоджуються між собою і сумнівів у їх достовірності не викликають.
Переконливих доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції і були беззаперечними підставами для скасування постанови та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, при розгляді апеляційної скарги не встановлено.
Накладення судом першої інстанції адміністративного стягнення на ОСОБА_1 у виді штрафу з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік, відповідає санкції ч.1 ст.130 КУпАП, вимогам ст.ст.33,34 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнення за адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП є співрозмірним скоєному адміністративному правопорушенню, особі правопорушника та не містить його альтернативних видів.
Постанова судді суду першої інстанції відповідає вимогам Закону, істотних порушень норм матеріального чи процесуального права, які були б підставою для зміни чи скасування судового рішення не встановлено.
Враховуючи викладене, приходжу до висновку, що судом першої інстанції прийнято законне рішення, а підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачається.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду,

П О С Т А Н О В И В :

Поновити особі, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Автозаводського районного суду міста Кременчука від 21 листопада 2025 року.
Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Автозаводського районного суду міста Кременчука від 21 листопада 2025 року щодо ОСОБА_1 – без змін. 
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського
апеляційного суду В.М. Герасименко