Єдиний унікальний номер 722/2318/25 
Номер провадження 2/722/229/26 

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2026 року Сокирянський районний суд Чернівецької області 
у складі:
головуючої судді Припхан І.І.,
за участі:
секретаря судового засідання Козак А.В.,
позивача ОСОБА_1 , 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в режимі відеоконференцзв`язку у залі Сокирянського районного суду Чернівецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди та зобов`язання не чинити перешкод,

В С Т А Н О В И В:

10.10.2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вищевказаним позовом та просив: стягнути з відповідача ОСОБА_2 , на його користь моральну шкоду у розмірі 10000 (десять тисяч) гривень; зобов`язати ОСОБА_2 не чинити перешкод у спілкуванні між батьками малолітньої ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , зобов`язати ОСОБА_2 не чинити перешкод у привезенні дитини мамою ОСОБА_4 до місцезнаходження батька ОСОБА_1 і знаходженні мами, дитини і тата разом у визначені судом часові періоди до досягнення дитиною повноліття.
Позов обгрунтовував тим, що 13 лютого 2016 року уклав шлюб з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від шлюбу у сторін народилась донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Після початку повномасштабного вторгнення військ російської федерації у травні 2022 року сім`я опинилась на ОСОБА_5 , де їх прихистили в одній із хат села Михалкове Дністровського (Сокирянського) району. Так було декілька тижнів, доки в їхню сім`ю свідомо нагло не вдерся уродженець села Вашківці – громадянин ОСОБА_2 , який був наполегливішим: він скористався їх нужденним станом сім`ї вимушених переселенців (ВПО) з ОСОБА_6 , і, протягом осені 2022 року методично та настирливо почав наполягати на стосунках. Позивач навіть зателефонував відповідачу і попросив його більше не турбувати його сім`ю та його дружину. Натомість, відповідач, брутально нехтував попередженнями з його боку, нагло написував його дружині, надзвонював їй, як фанатично одержима людина, в решті решт, звабив його дружину ОСОБА_7 , надавши їй свої величезні гарантії, створивши для неї умови на орендованій квартирі, щоб вона з їх малолітньою дитиною ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 покинула позивача і переїхала жити у місто від люблячого її на той час чоловіка. Йому як татові дитини і чоловіку ОСОБА_9 , було категорично заборонено приїжджати на орендовану квартиру до його сім`ї, і відповідач почав погрожувати йому фізичною розправою, якщо він не відмовиться від своєї родини, яку створював багато років.
На даний час його спілкування з мамою дитини заборонене діями відповідача, - і саме через це він не може знати поточних потреб їх з ОСОБА_10 доньки ОСОБА_8 . Крім того, відповідач ОСОБА_2 створив такі умови, аби унеможливити приїзд мами з дитиною до міста Миколаєва. Таким чином, протягом тривалого часу права малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 систематично порушуються з боку відповідача ОСОБА_11 . Спір між ним та мамою ОСОБА_8 про визначення місця проживання дитини відсутній. Вони завжди можемо домовитись, але відповідач ОСОБА_2 , зважаючи на рівень його світогляду (неповна середня освіта та відсутність виховання з боку батька), забороняє спілкування між батьками дитини, чинить перешкоди у вихованні дитини з позивача боку, зокрема, забороняючи мамі дитини приїжджати і привозити малолітню до тата додому до міста Миколаїв. Відповідач позиціонує себе як єдиний рідний тато для позивача доньки.
Починаючи з осені 2022 року позивач відчував свою образу, нікчемність, та розгубленість, - незважаючи на те, скільки доброго за всі ці роки він зробив для своєї родини, дружини та малолітньої дитини, - це призводить до душевних страждань, стану постійного стресу, порушення звичних комфортних умов його проживання, та спричиняє йому не лише моральні страждання, але і змушує звертатись до суду за захистом свого порушеного сімейного права, що потребує не лише матеріальних витрат, а й витрат часу і емоційних затрат, що негативно впливає на моє здоров`я. Протягом тривалого часу і навіть до цього дня він відчуває наслідки побиття його відповідачем: головний біль, запаморочення, безсоння, він звертався до лікаря – невролога, який призначав йому відповідні ліки, але душевний та моральний біль від того, що відповідач нагло зруйнував те, що він не створював, триває від початку вторгнення відповідача до його родини і до сьогодні. Також моральна шкода з боку відповідача ще полягає й у тому, що позивач не уявляє свою дитину без її мами, і тому розрив з дружиною для нього означає автоматичний розрив і з дитиною.
Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні в режимі відеоконференції позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Додатково зазначив, що дитина коли 06.02.2026 року вітала його із днем народження вказала, що мама спілкується із ОСОБА_12 , а вона ні, тому що його не любить.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання неодноразово не з`явився, належним чином повідомлявся судом про час і дату судового засіданні, відзив на позов не подавав, клопотань про відкладення до суду не надходило.
Також, суд повідомляв відповідача телефонним зв`язком про перебування у провадженні суду даної цивільної справи, на що останній повідомив, що перебуває за кордоном та стосунки із ОСОБА_4 припинені.
Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.
Відповідно до свідоцтва про шлюб серії № НОМЕР_1 , виданого повторно 14.02.2016 року. 13.02.2016 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 було зареєстровано шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис №44.
За час перебування у шлюбі у подружжя народилась донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 24.05.2016.
Відповідно до витягу з реєстру територіальної громади від 06.01.2026 року №2026/000233475 ОСОБА_3 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
З копії паспорту серії НОМЕР_3 , ОСОБА_4 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно довідки від 12.05.2022 року №7702-7001172873 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_13 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання/перебування: АДРЕСА_2 .
Рішенням Новодністровського міського суду Чернівецької області від 27.03.2024 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 було розірвано.
Рішенням Сокирянського районного суду Чернівецької області від 19 червня 2025 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, виконавчий комітет Новодністровської міської ради Чернівецької області як орган опіки та піклування про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні відмовлено.
Постановою Чернівецького апеляційного суду від 24.09.2025 року рішення Сокирянського районного суду Чернівецької області від 19 червня 2025 року в частині відмови у позові ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про встановлення участі ОСОБА_1 у спілкуванні з малолітньою дитиною ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 скасовано. Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про встановлення участі у спілкуванні з малолітньою дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 задоволено частково. Встановлено ОСОБА_1 час спілкування з малолітньою дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 28 грудня по 15 січня та з 15 червня по 15 липня щороку до досягнення дитиною повноліття. В іншій частині залишено без змін.
Позивач зазначає, що відповідач створює перешкоди у спілкуванні між ним та його колишньою дружиною ОСОБА_4 щодо їх спільної малолітньої дитини ОСОБА_14 , такі його дії, як і втручання відповідача у сім`ю позивача, що призвели до її розпаду, спричинили позивачу моральну шкоду.
Позивачем долучено до матеріалів справи скріншоти бесіди із відповідачем, що містять нецензурні образи в сторону позивача.
Також позивачем долучено фото відповідача ОСОБА_2 із дочкою позивача ОСОБА_3 .
На скріншотах із соціальних мереж, що належать ОСОБА_4 містяться слова подяки та висловлення почуття любові щодо відповідача ОСОБА_15 , однак такі суд не бере до уваги, оскільки дописи розміщені ОСОБА_4 після розірвання шлюбу з позивачем.
Відповідно до характеристики за місцем проживання від 20.02.2023 року, виданого ОСББ «Комунар-4», ОСОБА_1 з проживає у будинку за адресою: АДРЕСА_3 з 2005 року, за цей час зробив ремонт у своїй квартирі, не має поганих звичок, завжди допомагає у благоустрою прибудинкової території. Мешканці знають його як відповідального чоловіка, який зворушливо ставиться до своєї родини, дружини та дитини.
Як вбачається із консультаційного висновку спеціаліста (лікар-невролог) від 06.06.2024 року ОСОБА_1 встановлений діагноз ДЕ ІІ ст. у вигляді астеновегетативного церебрастенічного синдромів, астеноневротивний, тривожний розлад, ст. субкомпенсації. Рекомендації: нагляд у психіатра, обмеження емоційної нагрузки, психотерапія. Курс антидепресантів тривало.
Відповідно до консультаційного висновку спеціаліста (лікар-невролог) від 06.01.2026 року ОСОБА_1 встановлений діагноз І67.8, Ст.57.8, ДЕ І-ІІ ст. з АГ змішаного генезу у вигляді астено-вегет., вестибуло-атактич. с-в, ст. субкомпенсації.
Також у матеріалах справи містяться електронні рецепти від 25.08.2025 року, 30.12.2025 року та чеки за придбання ліків.
Відповідно до вироку Сокирянського районного суду Чернівецької області від 09.04.2024 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, та призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі 70 (сімдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1190, 00 грн. (одна тисяча сто дев`яносто гривень 00 копійок), в дохід держави. Цивільний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задоволено частково у розмірі 4000,00 грн. 
Як вбачається із вироку суду ОСОБА_2 під час його допиту у судовому засіданні вказав, що в орендованій квартирі фактично проживає ОСОБА_4 та її донька. Зазначив, що перебуває у стосунках із ОСОБА_4 , яку кохає, а тому орендує їй квартиру та періодично навідує останню, підтримує жінку із дитиною фінансово, постійно спілкується. При цьому, знав і розумів, що ОСОБА_4 перебувала в шлюбі із ОСОБА_1 .
Згідно долучених письмових пояснень ОСОБА_16 остання повідомила, що позивач разом з ОСОБА_4 та дитиною ОСОБА_3 проживали у її будинку у АДРЕСА_2 . Позивач приїхав раніше (у квітні 2022 року), оскільки ОСОБА_10 тоді ще була у Литві. ОСОБА_10 він забирав з Житомира наприкінці травня 2022 року, і з того часу вони жили разом, вели спільне господарство та працювали у людей на городах, ОСОБА_17 працював більше, бо оберігав свою дружину, а ОСОБА_10 тим часом займалась з ОСОБА_8 . ОСОБА_10 та ОСОБА_17 запам`ятались для людей як дуже порядна родина, які працювали, не мали шкідливих звичок, з усіма у селі вітались, були щирі та відверті. Коли вона ( ОСОБА_16 ) приходила до них до хати, вони мене завжди вітали та були гостинними людьми, доглядали як за будинком, так і за садом біля будинку. Про те, що ОСОБА_10 у листопаді 2022 року покинула ОСОБА_17 їй стало відомо і вона не розуміє як це могло статись. Сім`я проживала разом у їх селі близько пів року. 
Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_18 вказала, що проживає у м.Миколаєві та знайома із позивачем та ОСОБА_4 і їх донькою. У її присутності неодноразово, як мінімум 5 разів, ОСОБА_19 телефонував ОСОБА_20 із питаннями, чому вона поїхала від нього і що він все зробить, щоб вона повернулась до нього. Також вказала, що ОСОБА_20 мала онкозахворювання та взяла кошти у розмірі 35 тис. як у ОСОБА_19 , так і у позивача. ОСОБА_20 розказувала їй, що зустріла іншого чоловіка. Після того як ОСОБА_20 покинула позивача, останній перебував у подавленому стані.
Також, у судовому засіданні було оглянуто долучений позивачем відеозапис, на якому зображені відповідач ОСОБА_2 із донькою позивача ОСОБА_3 на березі Дністра.
Щодо посилання позивача щодо наслідків побиття, то суд звертає увагу, що вироком Сокирянського районного суду Чернівецької області від 09.04.2024 року із відповідача було стягнуто моральну шкоду, завдану кримінальним правопорушенням, у розмірі 4000,00 грн.
Інші долучені докази суд не бере до уваги, оскільки такі не мають доказового значення для даної цивільної справи.
Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає:
1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;
2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;
3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;
4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтею 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала:
1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки;
2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт;
3) в інших випадках, встановлених законом.
Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Разом з тим, судам слід надати оцінку тому, чим саме підтверджується факт заподіяння моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, у чому саме полягає вина заподіювача та інші обставини, що мають значення для вирішення спору в цій частині.
Крім того, суд зазначає, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.
Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.
Суд повинен з`ясувати усі доводи позивача щодо обґрунтування ним, як обставин спричинення, так і розміру моральної шкоди, дослідити надані докази, оцінити їх та визначити конкретний розмір моральної шкоди, зважаючи на засади верховенства права, вимоги розумності, виваженості і справедливості. Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 02.12.2015 у справі № 6-2203цс15, від 20.09.2018 у справі № 686/23731/15-ц, від 09.12.2019 у справі № 468/901/17-ц, 29.01.2020 у справі № 592/1020/17, від 13.05.2020 у справі №339/34/17.
Окрім цього, позивач повинен довести не тільки протиправність поведінки відповідача, а й наявність самої моральної шкоди та причинний зв`язок між поведінкою відповідача та заподіяною шкодою (постанова Верховного Суду від 30.01.2019 у справі № 199/1478/17.
Статтею 76 ЦПК України встановлюються такі засоби доказування: пояснення сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показання свідків, письмові докази, речові докази. Одним з методів доведення моральних страждань є висновки експертизи моральної шкоди.
Так, постановою Великої палати Верховного Суду від 28 лютого 2018 року по справі № 2-1/07 наголошується на тому, що судово-психологічна експертиза встановлення факту моральних страждань та орієнтовного розміру відшкодування моральної шкоди замовляється у атестованого судового експерта психолога згідно статті 106 ЦПК України учасником справи. Не надання розрахунку призводить до оцінки судом на власне переконання розміру відшкодування моральної шкоди за потерпілого (позивача) без врахування експертної думки
Визначення розміру відшкодування залежить від таких чинників, як характер і обсяг страждань (фізичного болю, душевних і психічних страждань тощо), яких зазнав позивач, можливості відновлення немайнових втрат, їх тривалість, тяжкість вимушених змін у його життєвих і суспільних стосунках, ступінь зниження престижу, репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, і сама можливість такого відновлення у необхідному чи повному обсязі. Такий розмір має бути не більш, аніж достатнім для розумного задоволення потерпілої особи і не має призводити до її збагачення.
Отже, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, враховуючи, що внаслідок вчинення дій відповідача позивачу були спричинені моральні переживання та страждання, суд вважає за можливе в цій частині позову задовольнити та стягнути з відповідача на його користь грошові кошти в розмірі 10 000,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, вказана сума, на думку суду, є об`єктивною та достатньою для відшкодування моральної шкоди.
Щодо вимоги зобов`язати ОСОБА_2 не чинити перешкод у спілкуванні між батьками малолітньої ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , зобов`язати ОСОБА_2 не чинити перешкод у привезенні дитини мамою ОСОБА_4 до місцезнаходження батька ОСОБА_1 і знаходженні мами, дитини і тата разом у визначені судом часові періоди до досягнення дитиною повноліття, то суд зазначає наступне.
Позивач зазначив у судовому засіданні, що ОСОБА_2 чинить перешкоди у спілкуванні між батьками малолітньої ОСОБА_3 , тобто між позивачем ОСОБА_1 та ОСОБА_4 та у привезенні дитини мамою ОСОБА_4 до місцезнаходження батька ОСОБА_1 і знаходженні мами, дитини і тата разом у визначені судом часові періоди до досягнення дитиною повноліття. Дане не спростовано відповідачем жодними запереченням чи доказами.
Згідно ст.153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.
Окрім того, на даний час наявне рішення суду, а саме постанова Чернівецького апеляційного суду від 24.09.2025 року, згідно якого встановлено ОСОБА_1 час спілкування з малолітньою дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 28 грудня по 15 січня та з 15 червня по 15 липня щороку до досягнення дитиною повноліття. Відповідно дії відповідача утруднюють виконання рішення суду.
За наведених обставин, суд приходить до висновку, що вимоги позову у цій частині підлягають задоволенню.
Позивачем при поданні позовної заяви було сплачено судовий збір у розмірі 3 028,00 грн., що підтверджується квитанцією про сплату №6648-1958-5773-1458 від 10.10.2025 року.
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При цьому суд звертає увагу, що позивачем було сплачено судовий збір у більшому розмірі, ніж встановлено законом.
Так, відповідно до п.п.1 п.1 ч.2 Закону України «Про судовий збір» позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою судовий збір становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб,, що на час подання позовної заяви еквівалентно 1 211,20 грн. згідно п.п.2 п.1 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою судовий збір становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що на час подання позовної заяви еквівалентно 1 211,20 грн. Відповідно позивачем сплачено судовий збір у більшому розмірі, ніж встановлено законом, а саме на 605,60 грн. Згідно п.1 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом. Позивачем клопотання перед судом про повернення надміру сплаченого судового збору не заявлялось, водночас суд роз`яснює, що позивач в праві звернутись до суду із вищенаведеним клопотанням.
Позов задоволено повністю, а відтак з позивача на користь відповідача підлягає стягненню сплачений судовий збір, що становить 2422,40 грн.
На підставі керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 259, 263, 265, 268, 273, 354-355 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди та зобов`язання не чинити перешкод – задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_4 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , моральну шкоду у розмірі 10000 (десять тисяч) грн. 00 коп.
Зобов`язати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , не чинити перешкод у спілкуванні між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 щодо їхньої малолітньої доньки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме зобов`язати ОСОБА_2 не чинити перешкод у привезенні дитини мамою ОСОБА_4 до місцезнаходження батька ОСОБА_1 і знаходженні мами, дитини і тата разом у визначені судом часові періоди до досягнення дитиною повноліття.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_4 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , судовий збір у розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 00 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження починається відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернівецького апеляційного суду через Сокирянський районний суд Чернівецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строків подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя:            І.І. Припхан