ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 березня 2026 року	справа №380/16828/25	
Львівський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Кухар Н.А. розглянувши у письмовому провадженні у м. Львові за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агролайф корми" до Головного управління Державної податкової служби у Львівській області про скасування податкового повідомлення-рішення, -
в с т а н о в и в :
Товариство з обмеженою відповідальністю "Агролайф корми" (адреса: вул. Львівська, 2А, с. Давидів, Львівська обл., Львівський р-н,81151) (далі - позивач) звернулося в суд з позовом до Головного управління Державної податкової служби у Львівській області (адреса: вул. Стрийська, 35, м. Львів, Львівська обл., Львівський р-н,79026) (далі - відповідач), в якому просить визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення від 11 серпня 2025 року №36706/13-01-04-07 Головного Управління ДПС у Львівській області.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.12.2025 визначено головуючого – суддю Москаля Р.М.
Ухвалою від 25.12.2025 суддя відмовив Федору Б.С. у задоволенні клопотання про звільненні від сплати судового збору за подання цього позову та залишив позовну заяву без руху та надав позивачу десятиденний строк з дня одержання цієї ухвали для усунення виявлених недоліків позовної заяви. 
Ухвалою від 13.01.2026 відкрито спрощене провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
26.02.2026 розпорядженням Львівського окружного адміністративного суду № 19/р призначено повторний автоматизований розподіл справи, оскільки відповідно до Указу Президента України №167/2026 від 24.02.2026 суддю Москаля Р.М. призначено на посаду судді Восьмого апеляційного адміністративного суду.
27.02.2026 відповідно до повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями адміністративна справа передана на розгляд судді Кухар Н.А. 
Ухвалою суду від 03 березня 2026 року прийнято до провадження адміністративну справу до провадження, призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження (без виклику сторін).
Позивач обгрунтовує позовні вимоги тим, що Товариство 12 серпня 2025 року отримало податкове повідомлення-рішення №36706/13-01-04-07 від 11 серпня 2025 року (Форма- Ш (заповнюється після 2021 року та за результатами перевірок, розпочатих після 01 січня 2021 року). Встановлено порушення правил сплати грошового зобов`язання з податку на додану вартість, у зв`язку із чим нараховану штрафну санкцію визначену пунктом 57.1 статті 57 Податкового кодексу України та на підставі п.124.1. ст.124 Податкового кодексу України за затримку на 1-221 календарних днів зобов`язання в сумі НЕ ВКАЗАНО сплати грошового, зобов`язано сплатити штраф у розмірі 5%, 10%, у розмірі 1 734 338,02 гривень. До вказаної ППР не додано Розрахунок штрафу за порушення термінів сплати грошового зобов`язання. Позивач вважає, що рішення прийнято з порушенням норм законодавства, так як на підставі Акту перевірки контролюючим органом прийнято, а платником податків 02 квітня 2024 року отримано податкове повідомлення-рішення від 27.03.2024 № 0131940410. Оскарження податкового повідомлення-рішення було предметом розгляду Львівського окружного адміністративного суду у справі № 380/14500/23 та Восьмого апеляційного адміністративного суду. Відтак, відповідно до одного і того ж самого Акту перевірки від 28.02.2024 року №7621/13-01-04-10/36874925 Відповідач намагається двічі притягнути до одного і того самого виду відповідальності, що є прямим порушенням ч. 1 ст. 61 «Конституції України»: «Ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення». Відповідач не відкликав свою першу ППР за даним актом, не повідомляв про її скасування або визнання скасування в судовому порядку, а навпаки активно намагається відстояти її правомірність в усіх судових інстанціях і в тому числі на сьогодні касаційну скаргу Позивача залишено без руху у Верховному Суді у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду. Така касаційна скарга була подана Відповідачем 28.07.2025 року, а вже 12 серпня 2025 року Відповідач виносить податкове повідомлення-рішення за тими ж самими фактами. Таким чином, контролюючим органом прийнято нове податкове повідомлення рішення, яке є предметом розгляду даної справи, яким притягнуто Позивача повторно до відповідальності на підставі того ж самого акту перевірки. Крім того, Податкове повідомлення-рішення прийнято з порушенням процесуальних строків, визначених податковим законодавством України. За несвоєчасну сплату узгодженого зобов`язання до платників податків відповідальність, передбачена статтею 124 ПК України, у редакції Закону №466-IX, може застосовуватися з 01.01.2021. Проте, Відповідач притягнув до відповідальності платника податків за порушення, які вчинені у березні 2020 року, червні 2020 року, вересні 2020 року. По-друге, в розділі посилання на акт (номер, дата складення, за наявності), що стало підставою для винесення Відповідач вказує ухвалу Львівського окружного адміністративного суду №380/14500/24 від 28.02.2024 року, проте такої ухвали, як підстави винесення не існує. По-третє і найважливіше, щодо визначення суми, яка має бути зазначена, щодо якої застосовується штрафна (фінансова) санкція (штраф), то Відповідач зовсім нічого не вказав і таким чином з точки зору прозорості виконання рішення та притягнення до відповідальності не визначено до якої саме суми застосовується штрафна санкція в розмірі 5% чи 10%. До того ж Відповідач не надав жодного додатку, як розрахунку з чого було б зрозуміло яка сума має бути зазначена, щодо якої застосовується штрафна (фінансова) санкція (штраф). По-четверте, в оскаржуваному податковому повідомленні рішенні невірно вказані строки порушення сплати грошового зобов`язання за затримку, а саме вказано на 1 221 календарних днів, хоча згідно того ж акту перевірки кількість днів не перевищувала 93 календарних днів.
Відповідач подав до суду відзив на позов, у якому зазначив, що 28 лютого 2024 року на підставі підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 розділу I, пункту 75.1 статті 75 розділу ІІ Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI (із змінами та доповненнями), у порядку визначеному пунктом 76.2 статті 76 розділу ІІ Податкового кодексу України, ГУ ДПС у Львівській області було проведено камеральну перевірку щодо порушення термінів сплати ТОВ «Агролайф корми» узгодженої суми податкового зобов`язання з податку на додану вартість за період березня 2020 по лютий 2024 року, за результатами якої складено акт від 28.02.2024 року № 7621/13-01-04-10/36874925. В результаті проведення камеральної перевірки встановлено несвоєчасну сплату підприємством узгодженої суми податкового зобов`язання, чим порушено пункт 57.1, статті 57 Кодексу, у якому зазначено що платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого Кодексом. Позивач не враховує того факту, що перелічені ним вимоги застосовуються до податкових повідомлень-рішень за формою «Ш», що прийняті за наслідками документальних перевірок, у правовідносинах, що склалися у даній справі контролюючим органом було проведено камеральну перевірку. Так, в оскаржуваному податковому повідомленні-рішенні, контролюючим органом зазначено: суму та підставу для визначення (нарахування/зменшення) грошового зобов`язання; граничні строки сплати грошового зобов`язання (десять робочих днів з моменту отримання податкового повідомлення-рішення); попередження про наслідки невиконання податкового повідомлення-рішення в установлений строк; граничні строки, для оскарження податкового повідомлення-рішення. Таким чином, контролюючим органом були дотримані вимоги щодо форми податкового повідомлення-рішення прийнятого за наслідками проведеної камеральної перевірки, а тому підстави для його скасування відсутні. Звертає увагу суду, що позивач у своїй позовній заяві не зазначає та не надає жодних належних та допустимих доказів на підтвердження того факту, що ним своєчасно та в повному обсязі були сплачені узгоджені суми податкового зобов`язання з податку на додану вартість. Крім того, позивач не надає жодних доказів на підтвердження того, що ним вчинялись дій щодо повідомлення контролюючого органу про неможливість своєчасного виконання платником податків свого податкового обов`язку. Натомість, позивач вказує про недотримання контролюючим органом процедурних моментів, щодо винесення податкового повідомлення-рішення, що на думку контролюючого органу не може бути достатньою та вагомою підставою для визнання дій останнього протиправними та скасування податкового повідомлення- рішення. Верховний Суд у постановах звертає увагу на те, що окремі дефекти форми рішення контролюючого органу не повинні сприйматися як безумовні підстави для висновку щодо протиправності спірного рішення і, як наслідок, про його скасування. Якщо спірне рішення прийняте контролюючим органом у межах своєї компетенції та з його змісту можна чітко встановити зміст цього рішення (зокрема, порушення законодавства, за які застосовуються відповідні санкції, та розмір останніх), таке рішення може бути визнане судом правомірним навіть у разі, коли не дотримано окремих елементів. Технічні помилки не є істотними недоліками форми оскаржуваного податкового повідомлення-рішення. Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 15.01.2025 у справі № 380/14500/24 частково задоволено адміністративний позов ТОВ «Агролайф корми» до ГУ ДПС у Львівській області. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Львівській області №0131940410 від 27.03.2024, в частині штрафу в сумі 71073,18 грн. На виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 01.05.2025 контролюючим органом було винесено податкове повідомлення рішення від 11.08.2025 №36706/13-01-04-07 на суму 1 734 338,02 грн, яке скеровано платнику рекомендованим листом з повідомленням про вручення та вручено 12.08.2025 року. ГУ ДПС у Львівській області звертає увагу, що розрахунок штрафних санкцій був наданий до податкового повідомлення-рішення від 27.03.2024 №0131940410. Оскільки, рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 15.01.2025 року податкове повідомлення рішення 27.03.2024 №0131940410 було скасовано в частині застосування штрафних санкцій, які були нараховані на період мораторію запровадженого п. 52-1 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПКУ в період з 01.03.2020 по 27.05.2022, а саме в сумі 71073,18 грн, відповідно новий розрахунок не формувався. Враховуючи вище наведене, податкове повідомлення рішення від 11.08.2025 №36706/13-01-04-07 є похідним від податкового повідомлення рішення 27.03.2024 №0131940410. Щодо подвійного притягнення до відповідальності то відповідно до вимог законодавства, після набрання чинності постановою апеляційного суду, податковий орган скасував попереднє податкове повідомлення-рішення та вжив заходів для приведення своєї позиції у відповідність до судового рішення. Просить відмовити у задоволенні позову.
Представник позивача подав до суду відповідь на відзив, у якій не погоджується з доводами відповідача, просить позов задоволити.
Суд дослідив матеріали справи, всебічно і повно з`ясував усі фактичні обставини, об`єктивно оцінив докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті та встановив таке.
ГУ ДПС у Львівській області проведено камеральну перевірку щодо порушень правил (термінів) сплати (перерахування) податків, платежів, зборів, за результатами якої складено акт №7621/13-01-04-10/36874925 від 28.02.2024.
У вказаному Акті зафіксовано несвоєчасну сплату позивачем узгодженої суми податкового зобов`язання, чим порушено пункт 57.1 статті 57 Податкового кодексу України.
На підставі акту перевірки ГУ ДПС у Львівській області прийняло податкове повідомлення-рішення форми «Ф» №0131940410 від 27.03.2024, відповідно до якого сума штрафних (фінансових) санкцій 1805411,20 грн.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 15 січня 2025 року справі №380/14500/24 позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Львівській області №0131940410 від 27.03.2024, в частині штрафу в сумі 71073,18 грн. У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 01 травня 2025 року апеляційні скарги Головного управління ДПС у Львівській області, Товариства з обмеженою відповідальністю «Агролайф корми» - залишено без задоволення. Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 15 січня 2025 року у справі №380/14500/24 залишено без змін.
11 серпня 2025 року ГУ ДПС у Львівській області винесено податкове повідомлення- рішення №36706/13-01-04-07 на суму 1 734 338,02 грн, на підставі акту №7621/13-01-04-10/36874925, ухвали Львівського окружного адміністративного суду №380/14500/24 28.02.2024, постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 01.05.2025. 
Не погоджуючись із вказаним податковим повідомленням- рішенням, позивач звернувся до суду з цим позовом.
При вирішенні спору суд керується таким.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулюються Податковим кодексом України №2755-VI від 02.12.2010 (далі – ПК України), який визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства (у редакції чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до п.60.1 ст.60 ПК України податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними, якщо:
60.1.1. сума податкового боргу самостійно погашається платником податків або органом стягнення;
60.1.2. контролюючий орган скасовує раніше прийняте податкове повідомлення-рішення про нарахування суми грошового зобов`язання або податкову вимогу;
60.1.3. контролюючий орган зменшує нараховану суму грошового зобов`язання раніше прийнятого податкового повідомлення-рішення або суму податкового боргу, визначену в податковій вимозі;
60.1.4. рішенням суду, що набрало законної сили, скасовується повідомлення-рішення контролюючого органу або сума податкового боргу, визначена в податковій вимозі;
60.1.5. рішенням суду, що набрало законної сили, зменшується сума грошового зобов`язання, визначена у податковому повідомленні-рішенні контролюючого органу, або сума податкового боргу, визначена в податковій вимозі.
Відповідно до п.60.4 ст.60 ПК України у випадках, визначених підпунктами 60.1.3 і 60.1.5 пункту 60.1 цієї статті, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними з дня надходження до платника податків податкового повідомлення-рішення або податкової вимоги, які містять зменшену суму грошового зобов`язання або податкового боргу.
Як встановлено судом податкове повідомлення-рішення форми «Ф» №0131940410 від 27.03.2024, відповідно до рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 15 січня 2025 року справі №380/14500/24, визнано протиправним та скасовано в частині штрафу в сумі 71073,18 грн. та відповідно до ст.60.1.5 ПК України таке податкове повідомлення-рішення вважається відкликаним з дня надходження до платника податків податкового повідомлення-рішення, яке містять зменшену суму грошового зобов`язання.
Аналогічне положення міститься у підпункті 4 пункту 1 розділу V Порядку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків № 1204 від 28.12.2015 № 1204 відповідно до якого податкове повідомлення-рішення вважається відкликаним, якщо рішенням суду, що набрало законної сили, зменшується сума грошового зобов`язання, сума зменшення (збільшення) податкових зобов`язань та/або інших зобов`язань, контроль за сплатою яких покладено на контролюючі органи та/або податкового кредиту та/або зменшення бюджетного відшкодування з податку на додану вартість та/або зменшення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, або зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, що підлягає поверненню з бюджету у зв`язку з використанням платником податку права на податкову знижку, штрафної (фінансової) санкції (штрафу) та пені, у тому числі за порушення норм іншого законодавства, що визначені у податковому повідомленні-рішенні контролюючого органу.
Відповідно до пункту 7 розділу ІІ Порядку № 1204 якщо за результатами адміністративного або судового оскарження грошове зобов`язання, зменшення (збільшення) суми податкових зобов`язань та/або інших зобов`язань, контроль за сплатою яких покладено на контролюючі органи та/або податкового кредиту та/або зменшення бюджетного відшкодування з податку на додану вартість та/або зменшення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, або зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, що підлягає поверненню з бюджету у зв`язку з використанням платником податку права на податкову знижку, штрафна (фінансова) санкція (штраф) та пеня, у тому числі за порушення норм іншого законодавства, зазначені у податковому повідомленні-рішенні, зменшуються, то шляхом опрацювання інформації щодо прийнятих рішень за результатами розгляду скарг в адміністративному та/або судовому порядку, наданої відповідними підрозділами контролюючого органу, до функцій яких належить розгляд скарг в адміністративному порядку та/або супроводження справ у судах, складається податкове повідомлення-рішення, яке містить зменшену суму грошового зобов`язання, зменшену суму зменшення (збільшення) податкових зобов`язань та/або інших зобов`язань, контроль за сплатою яких покладено на контролюючі органи та/або податкового кредиту та/або зменшення бюджетного відшкодування з податку на додану вартість та/або зменшення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, або зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, що підлягає поверненню з бюджету у зв`язку з використанням платником податку права на податкову знижку, штрафної (фінансової) санкції (штрафу) та пені, у тому числі за порушення норм іншого законодавства.
З наведених вище норм податкового законодавства слідує, що податкове повідомлення-рішення є формою реалізації податковим органом владних управлінських функцій щодо повідомлення платника податків про обов`язок сплати грошового зобов`язання. Водночас суб`єкт владних повноважень одночасно із прийняттям податкових повідомлень-рішень не завжди визначає нові грошові зобов`язання. Така ситуація виникає, зокрема, у разі прийняття податкового повідомлення-рішення на підставі судового рішення про часткове скасування збільшених грошових зобов`язань, яке набрало законної сили.
Аналізуючи норми підпункту 60.1.5 пункту 60.1, пункту 60.4 статті 60 ПК України, пункту 5 розділу ІІ Порядку № 1204 у їх системному взаємозв`язку Верховний Суд неодноразово (зокрема, але не виключно постанови від 07 грудня 2020 року у справі № 826/15527/17, від 12 серпня 2021 року у справі № 804/3114/16, від 27 вересня 2022 року у справі № 380/7694/20, від 21 вересня 2023 року у справі № 420/7190/22, від 08 лютого 2024 року у справі № 200/3119/21-а, від 14 січня 2025 року у справі №520/10284/23) вказував, що норми Податкового кодексу України хоча і передбачають направлення нового податкового повідомлення-рішення у випадку зменшення в судовому порядку суми грошового зобов`язання, однак, воно має інше юридичне значення та наслідки. Зокрема, на таке рішення не розповсюджується процедура узгодження грошового зобов`язання та/або виникнення права на його повторне оскарження.
Враховуючи викладене вище, суд зазначає, що податкове повідомлення-рішення, яке складається на виконання вимог підпункту 60.1.5 пункту 60.1, пункту 60.4 статті 60 ПК України, пункту 7 розділу ІІ Порядку № 1204, приймається на підставі тих самих висновків акта перевірки, що і первинне податкове повідомлення-рішення, і не містить в собі нових підстав для визначення грошового зобов`язання. У такому випадку питання правомірності нарахування грошового зобов`язання вже було предметом судового розгляду, з огляду на що відсутні підстави для ініціювання повторного перегляду висновків податкового органу в судовому порядку шляхом оскарження нового податкового повідомлення-рішення за іншим номером і датою, що містить зменшені суми грошового зобов`язання і яке є узгодженим.
Наведений підхід до визначення правового статусу податкового повідомлення-рішення, прийнятого в порядку, визначеному підпунктом 60.1.5 пункту 60.1 і пункту 60.4 статті 60 ПК України, не суперечить закріпленому у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод праву на справедливий судових розгляд, одним із елементів якого є принцип правової визначеності прав і обов`язків сторін спору та неможливість безпідставного поновлення пропущеного процесуального строку для оскарження судового рішення, що набрало законної сили, лише з метою його скасування на шкоду інтересам іншого учасника судового розгляду. Вказаний принцип як один із основоположних аспектів верховенства права передбачає дотримання res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення.
Враховуючи наведене посилання позивача на подвійне притягнення до відповідальності та порушення строків винесення, визначених ст. 86.8 ПК України є необгрунтованими.
Приписи Порядку № 1204 встановлюють певні вимоги і процедуру, дотримання яких вимагається від податкового органу при прийнятті нового податкового повідомлення-рішення на виконання вимог підпункту 60.1.5 пункту 60.1, пункту 60.4 статті 60 ПК України. Відтак, процедурні порушення, допущені контролюючим органом на етапі прийняття на виконання рішення суду податкового повідомлення-рішення із зменшеними сумами грошового зобов`язання, в певному обсязі можуть бути оскаржені платником податків в судовому порядку. Цей спір не може ґрунтуватися на фактах і обставинах, які передували складенню нового податкового повідомлення-рішення на виконання судового рішення.
Водночас слід враховувати, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 вересня 2021 року у справі № 816/228/17 вказала, що підставами для скасування рішень, прийнятих за наслідками перевірки, є не будь-які порушення, допущені під час призначення і проведення такої перевірки, а лише ті, що вплинули або об`єктивно могли вплинути на правильність висновків контролюючого органу за результатами такої перевірки та відповідно на обґрунтованість і законність прийнятого за результатами перевірки рішення.
У справі, що розглядається, позивач посилається на допущення контролюючим органом низки дефектів під час оформлення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, прийнятого за наслідками зменшення в судовому порядку суми грошового зобов`язання платника податків: 
- відповідач не вірно вказав період фінансово-господарської діяльності платника податків, при здійсненні якої вчинено притягається до відповідальності; 
-відповідач вказав ухвалу Львівського окружного адміністративного суду №380/14500/24 від 28.02.2024 року, проте такої ухвали, як підстави винесення не існує;
-відповідач нічого не вказав до якої суми застосовується штрафна санкція в розмірі 5% чи 10%, не долучив розрахунку;
- відповідач не невірно вказав строки порушення сплати грошового зобов`язання за затримку, а саме вказано на 1 221 календарних днів, хоча згідно того ж акту перевірки кількість днів не перевищувала 93 календарних днів. 
Як зазначав суд особливістю податкового повідомлення-рішення, яке приймається на виконання судового рішення та містить зменшену суму грошового зобов`язання, є те, що воно носить інше юридичне значення, ніж первинно прийняте податкове повідомлення-рішення, та на нього не розповсюджується процедура узгодження грошового зобов`язання та/або виникнення права на його повторне оскарження по суті виявлених порушень. У такому випадку правильність юридичної кваліфікації вчиненого платником податкового правопорушення вже була предметом правової оцінки суду під час судового перегляду первинного податкового повідомлення-рішення. За таких обставин описка, неточна чи неправильна вказівка на юридичну кваліфікацію податкового правопорушення у податковому повідомленні-рішенні, прийнятому відповідно до вимог підпункту 60.1.5 пункту 60.1, пункту 60.4 статті 60 ПК України, не може бути розцінена як істотний недолік (порушення, дефект), що тягне за собою протиправність такого рішення.
Слід зазначити, що і за усталеними підходами Верховного Суду окремі дефекти форми рішення контролюючого органу не повинні сприйматися як безумовні підстави для висновку щодо протиправності спірного рішення і, як наслідок, його скасування. Визначальною є можливість встановлення змісту порушення законодавства, допущеного платником податків, та розміру останніх.
Отже, з урахуванням обставин попереднього оскарження в судовому порядку податкового повідомлення-рішення №0131940410 від 27.03.2024 та його часткового скасування у справі № 380/14500/24, на переконання суду, питання юридичної кваліфікації допущеного позивачем податкового правопорушення вже було вирішено судом і допущені податковим органом помилки при оформленні податкового повідомлення-рішення від 11 серпня 2025 року №36706/13-01-04-07 жодним чином на неї не вплинули та не змінили її. До того ж сукупність інформації, наведеної в оскарженому податковому повідомленні-рішенні давала можливість платнику податків чітко ідентифікувати зміст допущеного ним порушення податкового законодавства, яке стало підставою для визначення грошового зобов`язання.
Таким чином суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та до задоволення не підлягають. 
Відповідно до частин 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно з ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Отже, перевіривши обґрунтованість доводів сторін та оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити.
Розподіл судових витрат не здійснюється.
Керуючись ст.ст. 2, 6, 8-10, 13, 14, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 262, 293, 295 КАС України, суд - 
в и р і ш и в :

У задоволенні позову відмовити повністю.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Агролайф корми" (адреса: вул. Львівська, 2А, с. Давидів, Львівська обл., Львівський р-н,81151).
Відповідач: Головне управління Державної податкової служби у Львівській області (адреса: вул. Стрийська, 35, м. Львів, Львівська обл., Львівський р-н,79026). 

Суддя	Кухар Наталія Андріївна