Справа № 523/24804/25
Номер провадження 3/523/412/26
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 січня 2026 року          м.Одеса
Суддя Пересипського районного суду міста Одеси Шурупов В.В., за участю секретаря судового засідання Подуфалової А.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали, які надійшли з відділу поліції №3 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП України в Одеській області про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП,
ВСТАНОВИВ:
Відповідно з наданими до суду матеріалами справи, 03.11.2025 року о 15:30 годині, ОСОБА_1 знаходячись за адресою: м.Одеса, пр-т Князя Володимира Великого 6А, здійснював господарську діяльність на газовій заправці «Є-Газ» без наявної ліцензії на торгівлю пальним. 
ОСОБА_1 , будучи обізнаним про складення відносно нього 03.11.2025 року протоколу про адміністративне правопорушення (незважаючи на непідписання такого протоколу та неотримання його копії), а також належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи повісткою (а.с.10), в судове засідання 26.01.2026 року не з`явився, про поважність причин неявки до суду не повідомив та з будь-якими клопотаннями чи заявами, в тому числі й про відкладення судового засідання, до суду не звертався.
Внаслідок означених обставин неявки ОСОБА_1 до суду, а також ураховуючи відсутність у ст.268 КУпАП законодавчо встановлених приписів щодо обов`язкової участі особи, яка притягається до відповідальності за ст.164 означеного Кодексу, суддя вважає, що в межах розгляду конкретної адміністративної справи, були створені достатні умови для реалізації права особи на доступ до правосуддя та приймаючи до уваги те, що вказана особа, будучи належним чином повідомленим про дату та час розгляду справи, в судове засідання не з`явився, протягом достатньо тривалого часу станом такого розгляду не цікавився, суд оцінює таку поведінку вказаної особи, як небажання особисто прийняти участь в розгляді справи в суді першої інстанції та спроби затягування такого розгляду, що у свою чергу сприймається як намагання ухилитись від відповідальності за вчинене та має ознаки зловживання зазначеною особою своїми правами.
Наведене узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасникам справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 03.04.2008 року в справі «Пономарьов проти України» наголосив на тому, що особа в розумні інтервали часу має вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження.
Завданнями Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст.1 КУпАП).
Враховуючи принцип судочинства, який закріплений у практиці Європейського суду з прав людини та яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, враховуючи те, що ОСОБА_1 був достовірно обізнаним про розгляд справи в суді, при цьому, у разі неможливості особисто брати участь в судових засіданнях не забезпечив присутність свого захисника та своїм правом на подачу до суду письмових пояснень чи заперечень по справі не скористався, суддя з огляду на вимоги ч.1 ст.268 КУпАП вирішив розглянути справу за відсутності цієї особи та на підставі наданих до суду матеріалів.
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суддя доходить наступних висновків.
За ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставі і в порядку, встановленим законом, а провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. 
У відповідності до вимог статей 245, 251, 252, 280 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
В обґрунтування провини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.164 КУпАП, ВП №3 ОРУП №1 ГУП в Одеській області надало до суду матеріали, які містять:
- протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД №757118 від 03.11.2025 року, складений відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.164 КУпАП (а.с.1);
- довідку про результати проведення перевірки інформації, викладеної в ЄО №40742 від 03.11.2025 року (а.с.2);
- рапорт старшого інспектора ВП №3 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області Кіосе І.М. від 03.11.2025 року про скоєння того дня на АЗС «Є-Газ» адміністративного правопорушення, зареєстрованого ЄО за №40742 (а.с.3);
- рапорт ст. ДОП СП ВП №3 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області від 03.11.2025 року, в якому викладені обставини здійснення реалізації палива на газовій заправці «Є-Газ» без відповідної ліцензії (а.с.4);
- поясненнями ОСОБА_1 від 03.11.2025 року (а.с.5).
Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. 
Оцінюючи надані суду докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суддя керується основними конституційними засадами судочинства, визначеними у ст.129 Конституції України, до яких відноситься забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також ст.62 Конституції України та загальними принципами права, згідно яких усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь та доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. 
Положеннями ч.2 ст.251 КУпАП передбачено, що обов`язок збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Обов`язок доведення інкримінованих певній особі обставин вчинення адміністративного правопорушення покладається на працівників поліції, уповноважених на складання протоколів про такі адміністративне правопорушення, а суд при розгляді справ про адміністративні правопорушення позбавлений можливості і права відшуковувати докази провини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №757118 від 03.11.2025 року, за викладених в ньому обставин, ОСОБА_1 знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , здійснював господарську діяльність на газовій заправці «Є-Газ» без наявної ліцензії на торгівлю пальним. 
Верховний Суд у справі №489/4827/16-а (постанова від 15.04.2020 року) зробив висновок, що протокол не може вважатись об`єктивним доказом порушення, не може слугувати доказом винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки поліцейський у спірних правовідносинах виступає в якості суб`єкта владних повноважень, який зацікавлений у розгляді справи.
Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Частиною 1 ст.164 КУпАП визначено, що адміністративна відповідальність настає за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без подання повідомлення про початок здійснення господарської діяльності, якщо обов`язковість подання такого повідомлення передбачена законом, або без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, або у період зупинення дії ліцензії, у разі якщо законодавством не передбачені умови провадження ліцензійної діяльності у період зупинення дії ліцензії, або без одержання документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди), що тягне за собою накладення штрафу від однієї тисячі до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією виготовленої продукції, знарядь виробництва, сировини і грошей, одержаних внаслідок вчинення цього адміністративного правопорушення, чи без такої.
Об`єктом правопорушення за ч.1 ст.164 КУпАП є суспільні відносини у сфері регулювання господарської діяльності, а об`єктивна сторона полягає у провадженні господарської діяльності без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до спеціального законодавства, що регулює процедуру обов`язкового отримання ліцензії, в даному випадку на торгівлю пальним.
Разом із тим, п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 25.04.2003 року «Про практику застосування судами законодавства про відповідальність за окремі злочини у сфері господарської діяльності» передбачено, що під здійсненням особою, не зареєстрованою як суб`єкт підприємництва, будь-якого виду підприємницької діяльності з числа тих, що підлягають ліцензуванню, слід розуміти діяльність фізичної особи, пов`язану із виробництвом чи реалізацією продукції, виконанням робіт, наданням послуг з метою отримання прибутку, яка містить ознаки підприємницької, тобто провадиться зазначеною особою безпосередньо самостійно, систематично (не менше ніж три рази протягом одного календарного року) і на власний ризик.
Слід зауважити, що у справі відсутні будь-які докази факту здійснення ОСОБА_1 підприємницької діяльності (фіскальний чек на придбання/продаж пального або будь-який інший розрахунковий документ, фото- або відеопідтвердження) та чи був факт отримання доходу.
З огляду на те, що ч.1 ст.164 КУпАП є бланкетною нормою та має відсилочний характер на закон України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, що використовуються в електронних сигаретах та пального», тому в протоколі має бути зазначено, яку норму вказаного Закону було порушено особою.
Втім, в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному відносно ОСОБА_1 , не зазначено яку саме норму було порушено останнім, у зв`язку з чим, такий протокол не можна вважати належним доказом відповідно до вимог ст.251 КУпАП, оскільки він не відповідає вимогам ст.256 цього ж Кодексу.
Суб`єктом адміністративної відповідальності за порушення порядку провадження господарської діяльності (ст.164 КУпАП) в даному випадку має виступати суб`єкт господарської діяльності, а не будь-яка особа.
Проте, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які б у розумінні вимог чинного законодавства підтверджували, що ОСОБА_1 є суб`єктом господарювання, зокрема відсутні відповідні реєстраційні чи інші офіційні документи, що посвідчують набуття ним такого статусу. 
Окрім формального посилання, викладеного у протоколі, у матеріалах справи взагалі відсутні будь-які документи, які підтверджують працевлаштування ОСОБА_1 на газовій заправці «Є-Газ» або його перебування з нею у трудових чи інших правовідносинах.
Аналізуючи наведене, слід дійти висновку, що ОСОБА_1 не є суб`єктом правопорушення за ч.1 ст.164 КУпАП, оскільки суб`єктом може бути посадова особа, до службових обов`язків якої віднесено забезпечення установлених правил у сфері господарської діяльності, а згідно матеріалів справи вказана особа самостійно не здійснює господарську діяльність і не зареєстрований відповідно до закону як підприємець та не є керівником «Є-Газ».
Таким чином, протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД №757118 складено на особу, яка не є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 такого Кодексу, що виключає притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.
За ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди використовують практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.
Так, за висновками Європейського суду з прав людини, викладених, зокрема, у справі «Лучанінова проти України» (рішення від 09.09.2011 року) та у справі «Надточій проти України» (рішення від 15.05.2018 року), Суд неодноразово зазначав, що до провадження в справах про адміністративні правопорушення застосовується кримінальний аспект та відповідні гарантії ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема згідно яких кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.
Доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом, зазначене викладено в п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008р. у справі «Кобець проти України».
Також, в справі «Пол і Одрі Едвардс проти Об`єднаного Королівства» (№46477/99), Європейський суд з прав людини зазначив, що компетентні органи завжди повинні докладати серйозних зусиль для з`ясування обставин справи і не повинні керуватись необдуманими або необґрунтованими висновками для розслідування, або в якості підстав для прийняття рішень.
Наведені обставини обумовлюють висновок судді про те, що матеріалами розглянутої справи про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП, провина останнього не доведена, така особа не є суб`єктом адміністративного правопорушення та в його діях відсутні складові ознаки наведеного правопорушення, внаслідок чого провадження у справі про притягнення вказаної особи до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.164 КУпАП, - підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 цього ж Кодексу.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності складу або події адміністративного правопорушення.
Керуючись ст.ст.7, 164, 245, 247, 251, 256, 266, 268, 280, 283-284, 289 КУпАП, суддя
ПОСТАНОВИВ:
Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до відповідальності, передбаченої ч.1 ст.164 КУпАП, - закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події та складу правопорушення.
Копію постанови направити ОСОБА_1 та для відома - до УПП в Одеській області.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження до Одеського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення.

Суддя: В.В. Шурупов