Справа № 752/13504/23 
Провадження № 2/752/302/26 
Р І Ш Е Н Н Я 
іменем України

24.03.2026 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі
головуючого судді Данілової Т.М.
з участю секретаря Веселовської А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - служба у справах дітей Житомирської міської ради, про зміну місця проживання дитини, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся у суд з позовом до ОСОБА_2 про зміну місця проживання дитини.
В обгрунтування позовних вимог зазначає, що з 18 грудня 2010 року він перебував у шлюбі з ОСОБА_2 . Від цього шлюбу у подружжя народився син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 28 квітня 2021 року шлюб розірвано. Після виїзду матері з дому, де проживала родина, дитина проживала з батьком та з матір"ю почергово, відповідно до усно узгодженого графіку. Батько завжди брав активну участь у житті дитини, утримував сина, проводив з ним весь свій вільний час, приводив та забирав із дитячого садочка, організовував його дозвілля та процес розвитку. Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 12 січня 2022 року, залишеним без змін постановою від 16 листопада 2022 року Житомирського апеляційного суду та постановою Верховного Суду від 22 лютого 2023 року, визначено місце проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір"ю ОСОБА_2 . 
Проте, починаючи з 17 лютого 2022 року дитина постійно проживає з батьком за адресою: АДРЕСА_1 . Дитина прижилася та соціалізувалася за новим місцем проживання, подальше проживання дитини у стійкому та благонадійному середовищі відповідає її інтересам. Дитина відвідувала дошкільний навчальний заклад "Смартік" у м. Житомир та додаткові заняття у комунальному закладі дошкільної освіти с. Вереси "Журавлик", відвідує Вересівський ліцей Житомирської міської ради, отримує медичне обслуговування у місті Житомирі, де перебуває під наглядом лікаря-педіатра. Належні житлово-побутові умови проживання дитини у вказаному будинку протягом всього періоду проживання дитини підтверджені висновками оцінки потреб сім"ї, підготовленими Центром соціальних служб Житомирської міської ради, а також актами обстеженння житлово-побутових умов, складеним Службою (управлінням) у справах дітей та сім"ї Житомирської міської ради.
Зважаючи на те, що зміна фактичного місця проживання дитини відбулася внаслідок об"єктивних підстав, а батько діяв в інтересах дитини, оскільки з 17 лютого 2022 року мати покинула територію України, залишивши дитину разом з батьком, позивач просить змінити місце проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначене рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 12 січня 2022 року, та визначити місце проживання ОСОБА_3 з батьком - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 10 липня 2023 року відкрито загальне позовне провадження у даній справі. (а.с. 145 т.1)
Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 20 вересня 2023 року зобов"язано посадових осіб служби у справах дітей Житомирської міської ради надати суду висновок щодо місця проживання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 . (а.с. 162 т.1)
Відповідач ОСОБА_2 подала відзив на позовну заяву. Просила відмовити в задоволенні позову, посилаючись на рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 12 січня 2022 року, яким визначено місце проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір"ю ОСОБА_2 (а.с. 173 т.1)
Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 05 грудня 2023 року залишена без задоволення заява ОСОБА_1 про забезпечення позову. (а.с. 58 т.2)
Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 05 грудня 2023 року зобов"язано посадових осіб Головного управління ДПС в Житомирській області надати суду довідку про дохід ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ) в межах будь-якої організаційно-правової форми діяльності за період з 20.12.2022 року по теперішній час. (а.с. 61 т.2)
Позивач надіслав відповідь на відзив на позовну заяву. Просить задовольнити позов. (а.с. 76 т.2)
Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 19 березня 2024 року провадження у даній справі зупинено до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 278/673/23 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відібрання дитини.
Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 26 лютого 2026 року провадження у даній справі поновлено.
Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 24 березня 2026 року позовна заява ОСОБА_1 залишена без розгляду в частині позовних вимог про стягнення аліментів на утримання дитини. 
Відповідач 24.03.2026 року надіслала до суду заяву про визнання позову про зміну місця проживання дитини.
Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
Представник третьої особи - служби (управління) у справах дітей Житомирської міської ради в судове засідання надіслала клопотання про судовий розгляд без участі представника третьої особи.
Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 народився ОСОБА_3 , батьками якого в свідоцтві про народження серії НОМЕР_2 записані батько - ОСОБА_1 та мати - ОСОБА_5 .
Згідно із свідоцтвом про зміну імені від 21.10.2022 серії НОМЕР_3 ОСОБА_5 змінила прізвище на « ОСОБА_6 ».
З 2020 року та після розірвання сторонами шлюбу в 2021 році дитина залишилася проживати з матір`ю за адресою: АДРЕСА_3 .
За місцем проживання матері та дитини в м. Києві малолітній ОСОБА_3 з 2020 року відвідував приватний дитячий садок «Малюк Арістотель»; школу верхової їзди «Поні-клуб»; басейн ТОВ «Щастя кідс»; дитячу академію футболу.
Розпорядженням №445 від 03.09.2021 року Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації затверджено висновок служби у справах дітей та сім"ї Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації про підтвердження місця проживання малолітнього ОСОБА_3 , 2017 року народження, разом з матір"ю ОСОБА_5 для його тимчасового виїзду за межі України.
Розпорядженням №475 від 22.09.2021 року Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації визнано таким, що втратило чинність розпорядження Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації від 03.09.2021 року №445 "Про затвердження висновку Служби у справах дітей та сім"ї про підтвердження місця проживання малолітнього ОСОБА_3 для його тимчасового виїзду за межі України.
31.05.2022 року Голосіївським районним управлінням поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань кримінальне провадження №12022100010001101 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, на підставі ухвали слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 28.01.2022 року.
Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 12.01.2022 року, залишеним без змін постановою Житомирського апеляційного суду від 16.11.2022 та постановою Верховного Суду від 22.02.2023, позов ОСОБА_7 до ОСОБА_1 , третя особа - Служба у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини задоволено та визначено місце проживання малолітнього ОСОБА_3 з матір`ю ОСОБА_5 . 
Проте, із початком запровадження 24.02.2022 воєнного стану в Україні, дитина проживала разом із батьком за місцем його реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 .
Із квітня 2022 року ОСОБА_3 відвідував групу короткочасного перебування «Smartik», із червня 2022 року - Вересівський Комунальний дошкільний навчальний заклад «Журавлик» Житомирського району Житомирської області, заняття з підготовки до школи.
Постановою Вінницького апеляційного суду від 16 грудня 2025 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи - служба у справах дітей Житомирської міської ради та Служба у справах дітей та сім"ї Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації, про відібрання дитини.
Відповідно до статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Відповідно до частин другої - четвертої статті 29 ЦК України фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.
Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.
Відповідно до частини першої статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.
Згідно з частинами першою, другою статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» (далі - Закон) сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.
Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини (частини перша, друга статті 15 Закону).
Верховний Суд зазначає, що міжнародні та національні норми не містять норми, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною.
В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (частина перша статті 3 Конвенції про права дитини).
Дитина є суб`єктом права і, незважаючи на незначний вік, неповну цивільну дієздатність, має певний обсяг прав. Одними з основних її прав є право висловлювати свою думку та право на врахування думки щодо питань, які стосуються її життя.
У рішенні Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.
ЄСПЛ зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (рішення ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України», заява № 31111/04).
Аналіз наведених вище норм права, практики ЄСПЛ дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, насамперед повинні бути враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору.
Звертаючись у суд з позовом про зміну місця проживання малолітнього сина ОСОБА_3 , 2017 року народження, позивач зазначає про зміну фактичного місця проживання дитини внаслідок об"єктивних підстав.
На підтвердження своїх доводів посилається на письмові докази.
З матеріалів справи вбачається, що під час шлюбу сторони проживали в орендованому батьком будинку по АДРЕСА_4 . Після народження дитини сім"я продовжувала проживати в цьому ж будинку. 
Після остаточного припинення шлюбних та сімейних стосунків сторони у справі проживають окремо один від одного.
Відповідач ОСОБА_2 виїхала з будинку в с. Святопетрівське та почала проживати у квартирі за адресою: АДРЕСА_3 .
Після виїзду матері з будинку, де проживала родина, дитина проживала з батьком та з матір"ю почергово відповідно до усно узгодженого графіку. 
Згідно висновку про результати психологічного дослідження від 02.03.2023 (психолог ОСОБА_8 ), дитина вказала, що любить батька і хоче жити із ним, про матір говорить позитивно, зазначає, що іноді спілкується з мамою телефоном, а також проводить спільно час, коли мама приїздить. Загалом наявні всі ознаки здорової соціалізації ОСОБА_3 за місцем його проживання. Негативні фактори за місцем проживання дитини станом на день підготовки висновку відсутні. Різка зміна місця постійного проживання дитини та звичного для нього середовища не відповідає інтересам дитини та може спричинити заподіяння дитині психологічної травми.
Належні житлово-побутові умови проживання дитини у батьківському будинку протягом всього періоду проживання дитини у с. Вереси підтверджені висновками оцінки потреб сім"ї, підготовленими Центром соціальних служб Житомирської міської ради, а також актами обстеження житлово-побутових умов, складеним Службою (управлінням) у справах дітей та сім"ї Житомирської міської ради. 
Факт соціалізації дитини в с. Вереси та існування між батьком та дитиною тісного емоційного зв"язку підтвердила психолог Центру соціальних служб Житомирської міської ради ОСОБА_9 , яка під час засідання комісії з питань захисту прав дитини у липні 2022 року спілкувалася з дитиною за місцем її проживання і за результатами такого спілкування рекомендувала комісії прийняти рішення про доцільність визначення місця проживання дитини з батьком. Свою точку зору психолог обгрунтувала тим, що між дитиною та батьком існують теплі, приязні, близькі стосунки. Дитина комфортно себе почуває за місцем свого проживання, забезпечена батьком всім необхідним. Психолог також акцентувала увагу на тому, що з огляду на тривалу відсутність матері на території України, її емоційний зв"язок з дитиною було втрачено, а тому їй слід частіше бачитися з дитиною та вживати залежних від неї заходів для відновлення стосунків з дитиною.
З характеристики вбачається, що ОСОБА_3 навчається у Вересівському ліцеї Житомирської міської ради з 01.09.2023 року. Хлопчик проживає разом з батьком і бабусею, забезпечений усім необхідним для навчання. Батько дитини підтримує зв"язок з класним керівником, постійно відвідує батьківські збори та шкільні заходи.
Згідно висновку експерта №1 від 18 березня 2024 року, складеним судовим експертом Чепур О.О. за результатами проведеної психологічної експертизи, ОСОБА_3 , 2017 року народження, має прихильне та довірливе відношення до свого батька, проявляє до нього любов та турботу. Батько для ОСОБА_10 є важливою фігурою в житті, яка сприяє задоволенню базової потреби дитини у захисті. ОСОБА_11 проживає у психологічно комфортних для себе умовах, має улюблених домашніх тварин, має багато друзів, захоплення. Батько задовольняє всі основні потреби дитини: у навчанні, соціалізації, відпочинку, саморозвитку, тощо. ОСОБА_11 має тічний емоційний зв"язок із батьком, що позитивно впливає на розвиток його особистості та відчуття психологічного благополуччя. На момент проведення дослідження експертом встановлена відсутність суттєвої залежності оцінки ОСОБА_12 сімейної ситуації від впливу батька. Різка зміна умов проживання ОСОБА_3 може спричинити у нього стійкі негативні переживання, які можуть призвести до його психічної травматизації та стануть істотними перешкодами у психічному та особистісному розвитку. На момент дослідження дитина ОСОБА_3 перебуває у комфортних умовах проживання. Висловлює категоричне небажання змінювати власні умови проживання, висловлює та демонструє бажання жити з батьком. 
25 грудня 2023 року спеціалістами Служби (управління) у справах дітей Житомирської міської ради складено акт обстеження умов проживання, з якого вбачається, що за адресою: АДРЕСА_1 , де ОСОБА_3 з 27 лютого 2022 року постійно проживав, наявні зручні та комфортні умови, в яких дитина почуває себе впевнено та захищено. Фактично за місцем проживання мати ОСОБА_2 відвідувала сина у середині липня 2023 року. Мати телефонує один раз на тиждень. Має змогу безперешкодно телефонувати сину на його мобільний телефон. 
При розгляді даної справи суд враховує тривалість розгляду справи (справа на розгляді з липня 2023 року) та зміни у житті сторін. Враховуючи, що спір стосується прав та інтересів малолітньої дитини, дані обставини суд вважає суттєвими та такими, що підлягають врахуванню судом незалежно від часу їх виникнення.
За обставинами та матеріалами справи встановлено, що до набрання рішення суду про визначення місця проживання дитини з матір`ю (рішення постановлено 12.01.22 року; набуло законної сили 16.11.2022 року) законної сили, мати дитини на початку лютого 2022 року самостійно привезла та залишила дитину відповідачу, оскільки їхала на відпочинок до моря за кордон.
У зв`язку з запровадження 24 лютого 2022 року воєнного стану в Україні, мати дитини змогла повернутися в Україну лише у травні 2022 року. Весь цей час дитина проживала з батьком.
Через військову ситуацію, та з метою захисту життя та здоров`я дитини, відповідач разом з сином переїхали на постійне місце проживання у Житомирську область с. Вереси.
Дитина ОСОБА_3 став учнем Вересівського ліцею Житомирської міської ради.
Зі слів відповідача, він разом з сином ОСОБА_10 , у зв`язку із закінченням попереднього договору оренди житла змінив адресу проживання та проживають за адресою: АДРЕСА_5 . Житло наймають.
Таким чином, на час розгляду справи дитина проживає з батьком.
З червня 2024 року мати з дитиною не зустрічалася.
З огляду на викладене, суд приходить висновку, що ОСОБА_2 добровільно та самостійно визначила тимчасове місце проживання дитини з батьком. Неправомірних дій відповідача при зміні місця проживання дитини з м. Київ на с. Вереси Житомирської області не встановлено. Такі дії позивача були обумовлені захистом життя та психічного здоров`я сина, через воєнний стан. Про місця проживання дитини позивачка знала. 
У своїх постановах Верховний Суд неодноразово зазначав, що: «питання забезпечення інтересів дитини ґрунтується на розумінні, що розлучення батьків для дітей - це завжди тяжке психологічне навантаження, а дорослі, займаючись лише своїми проблемами, забувають про кардинальні зміни в житті дитини: нове оточення та місце проживання, неможливість спілкування з двома батьками одночасно тощо. Вирішуючи питання, які стосуються дитини, суди мають враховувати об`єктивні та наявні у справі докази, зокрема обстеження умов проживання, характеристики психоемоційного стану дитини, поведінки батьків щодо дитини та висновку органу опіки та піклування. Проте найважливішим у цій категорії справ є внутрішнє переконання судді, яке має ґрунтуватися на внутрішній оцінці всіх обставин в їх сукупності. Адже не можна піддавати формалізму долю дитини, яка через те, що батьки не змогли зберегти відносини або домовитися, не повинна бути позбавлена щасливого та спокійного дитинства».
Судом встановлено, що особисту свою прихильність малолітня дитина ОСОБА_10 проявляє до батька, між батьком та сином наявний стійкий емоційний зв`язок, дитина довіряє батькові та відчуває себе поряд з ним безпечно, від матері дитина відсторонена, ображена на неї, однак повністю зв`язок між сином та матір`ю не втрачено. Дитина потребує уваги матері, однак у даному віці сприйме її лише після схвалення батьком.
Зважаючи на викладене, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню, а тому доцільно змінити місце проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначене рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 12 січня 2022 року, та визначити місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
На підставі ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1 073,60 грн., сплачений ним при зверненні до суду з даним позовом.
Керуючись ст. ст. 3, 4, 10, 13, 76-82, 89, 141, 223, 259, 263-265, 268ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Позов  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - служба у справах дітей Житомирської міської ради, про зміну місця проживання дитини - задовольнити.
Змінити місце проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначене рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 12 січня 2022 року, та визначити місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_6 ) 1 073,60 грн. судового збору.
Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя