ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 квітня 2026 року
м. Хмельницький

Справа № 686/15726/25
Провадження № 22-ц/820/835/26

Хмельницький апеляційний суд у складі
 
колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
Янчук Т.О. (суддя-доповідач),
 
Талалай О.І., Ярмолюка О.І.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12 січня 2026 року (суддя Хараджа Н.В.) за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
в с т а н о в и в :
У червні 2025 року товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі - ТОВ «ФК «ЄАПБ») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованостіза кредитним договором та договором позики.
В обґрунтування вимог, позивач вказував, що 17 серпня 2024 року між ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем укладено договір позики №2336564, відповідно до умов якого ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» надало позичальнику кредит у розмірі 7000 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом.
14 червня 2021 року ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» уклали договір факторингу №14/06/21, згідно з яким ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло статусу кредитора та отримало право грошової вимоги до боржників ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів», в тому числі і до відповідача на загальну суму 20840 грн., з яких: 7000 грн. - основна сума боргу; 13567 грн. - сума заборгованості за пенею, 273 комісія на надання позики.
11 жовтня 2021 року між ТОВ «Інфінанс» та відповідачем укладено договір позики №0976482507, відповідно до умов якого ТОВ «Інфінанс» надало позичальнику кредит у розмірі 7319 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом.
24 листопада 2022 року ТОВ «Інфінанс» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» уклали договір факторингу №24/11-22, згідно з яким ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло статусу кредитора та отримало право грошової вимоги до боржників ТОВ «Інфінанс», в тому числі і до відповідача на загальну суму 62778,69 грн., з яких: 7319 грн. - основна сума боргу; 55459,69 грн. - відсотки.
Із урахуванням викладеного, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованість за кредитним договором №0976482507 в розмірі 62778,69 грн., з яких: 7319,00 грн. - основна сума боргу; 55459,69 грн. - відсотки; заборгованість за договором позики №2336564 в розмірі 20840, 00 грн., з яких: 7000,00 грн. - основна сума боргу; 13567,00 грн. - сума заборгованості за пенею, 273 комісія за надання позики, а також понесені судові витрати. 
Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12 січня 2026 року позов задоволено частково: стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованість за договором позики №2336564 в сумі 7273,00 грн., з яких 7000,00 грн. заборгованість за основною сумою боргу, та 273 грн. комісія за надання позики, та за договором позики №0976482507 в сумі 62778,69 грн., з яких 7319 грн. заборгованість за основною сумою боргу, 55459 грн. сума заборгованості за відсотками, а також 2536,35 грн. судового збору.
В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що оскільки сторони погодили всі істотні умови кредитних договорів, в тому числі, суму кредиту, розмір процентної ставки, строк кредитування, розмір щомісячного платежу, загальну суму повернення, а отже вимога позивача про стягнення з відповідача за неналежне виконання умов кредитних договорів, заборгованості за тілом кредиту, процентами та комісією є законною та обґрунтованою, підлягає задоволенню.
Відмовляючи у стягненні пені за договором позики №2336565, що нараховується за умовами кредитного договору за кожний день неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного зобов`язання - в розмірі 13567 грн., суд виходив з того що, за приписами пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, позичальник звільняється від обов`язку сплати на користь кредитодавця неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12 січня 2026 року у справі № 686/15726/25 та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ТОВ «ФК «ЄАПБ».
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначено, що суд першої інстанції безпідставно стягнув проценти у розмірі 55 459,69 грн., тоді як умовами договору №09764825507 передбачено їх нарахування виключно в межах строку кредитування (30 днів), що становить 3 842,47 грн. Нарахування процентів після спливу строку кредиту суперечить ст. 1048, 1054 ЦК України та правовій позиції Верховного Суду (зокрема, постанова Великої Палати Верховного Суду від 05.04.2023 у справі №910/4518/16). Після спливу строку кредитування право нарахування договірних процентів припиняється.
Позивач не довів належними і допустимими доказами факт надання кредитних коштів відповідачу. Відповідно до ст. 76-81 ЦПК України та Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», такими доказами можуть бути виключно первинні документи з обов`язковими реквізитами. Надані позивачем документи не відповідають цим вимогам. Суд першої інстанції не перевірив належність, допустимість і достатність доказів, чим порушив принцип змагальності та правила оцінки доказів.
Позивач застосував процентну ставку понад 1% на день, що суперечить ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» (в редакції, чинній на момент укладення договору). Умови договору, що погіршують становище споживача, є нікчемними (ч. 5 ст. 12 цього Закону). Суд першої інстанції не перевірив відповідність умов договору імперативним нормам закону.
Відповідач є військовослужбовцем, що підтверджено матеріалами справи. Відповідно до ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», у період служби штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються. ОСОБА_1 з 12.04.2024 по сьогоднішній день перебуває на військовій службі в Національній гвардії України, тому він має право на звільнення від сплати процентів за користування кредитом.
Стягнення комісії за надання кредиту є незаконним, оскільки така комісія не є самостійною послугою, а її встановлення суперечить Закону України «Про споживче кредитування» та Закону України «Про захист прав споживачів». 
У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «ФК «ЄАПБ» не погоджується із доводами апеляційної скарги, вважає їх необґрунтованими та такими що не відповідають дійсним обставинами справи, у зв`язку з чим просить залишити апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
В силу ч.13 ст.7, ч.2 ст.247 ЦПК України у такому випадку судове засідання не проводиться, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Відповідно до вимог п.3,4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. 
Згідно вимог частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Апеляційна скарга не містить доводів щодо неправильності рішення суду першої інстанції частині відмови у стягненні пені за договором позики №2336565, тому в цій частині рішення суду апеляційним судом не переглядається.
Судом встановлено, що 17 серпня 2024 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (позикодавець) та ОСОБА_1 (позичальник) було укладено в електронній формі договір позики (з фіксованою диференційованою процентною ставкою) №2336564, за умовами якого позикодавець зобов`язався передати позичальнику у власність грошові кошти на погоджений умовами договору строк, з метою придбання товарів для задоволення власних потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника, шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики та комісію за надання позики.
За умовами договору визначено, що сума позики 7000 грн. строком на 5 днів. Процентна ставка з другого дня користування позикою до дати повернення позики в день 0,01% (фіксована). Комісія за надання позики 4,46% (фіксована) від суми наданої позики (що у грошовому виразі складає 312,200 грн. Ставки, визначені цим пунктом є незмінними протягом всього строку позики та можуть бути змінені виключно на підставі укладеної між позикодавцем та позичальником додаткової угоди до договору. Параметри, порядок і графік повернення позики, сплати процентів та комісії за надання позики визначено в додатку № 1 до цього договору (п.2.1.-2.4. договору). 
Відповідно п. 4 договору позики сторони передбачили, що проценти за цим договором нараховуються щоденно, починаючи з другого дня користування позикою до повернення позики (включно), на залишок позики, виходячи із строку фактичного користування позикою до повного погашення заборгованості за договором. Проценти не нараховуються за перший день користування позикою. Комісія на надання позики нараховується одноразово в дату надання позики (в перший день користування позикою). 
Згідно із п.6 даного договору слідує, що позичальник має право ініціювати укладення додаткового договору для продовження строку кредитування та /або строку виплати позики, установлених цим договором (пролонгація) на підставі поданого до позикодавця звернення із зазначеною датою в електронній формі із застосуванням одноразового ідентифікатора кожного разу під час такого ініціювання. Продовження строку користування позикою здійснюється шляхом укладення додаткової угоди, що підписується із застосуванням одноразового ідентифікатора кожного разу під час реалізації позичальником такого права. Ініціювання позичальником продовження строку позики відбувається без змін умов договору в бік погіршення для позичальника, якщо інше не визначено додатковою угодою.
За умовами п.22 договору позики від 17.08.2024 на вказану позичальником електронну пошту або номер телефону надсилається згенерований одноразовий ідентифікатор для підписання договору. Позичальник, приймаючи пропозицію позикодавця укласти договір, підписує в інформаційно-комунікаційній системі електронне повідомлення одноразовим ідентифікатором.
У пункті 29 договору зазначено реквізити сторін, а саме дані позичальника ОСОБА_1 , зокрема, дата народження, паспортні дані та ідентифікаційний код, адреса та поштова адреса, телефон, електронна пошта, номер електронного платіжного засобу: НОМЕР_1 .
Додатком № 1 до договору позики №2336564 від 17.08.2024 року є таблиця обчислення загальної вартості кредиту, який складає 7000 тіло кредиту + 2,80 грн. відсотки за користування кредитом + 312,200 комісія за надання кредиту.
Вказані документи підписані ОСОБА_1 за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором 471586, який було надіслано на номер телефону НОМЕР_2 . 
Згідно із розрахунком заборгованості за договором позики №2336564 від 17.08.2024 за період з 26.11.2024 по 30.04.2025 заборгованість ОСОБА_1 складає 20840 грн., з яких: 7000 грн. заборгованість за основною сумою боргу; 13567 грн. заборгованість за пенею; 273 грн. комісія за надання позики.
Відповідно до договору факторингу №14/06/21 від 14 червня 2021 року, укладеного між ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (фактор) та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (клієнт), фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання, плату за позикою, проценти за порушення грошових зобов`язань, право на одержання яких належить клієнту. Перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі відповідного реєстру боржників, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Загальна сума прав вимоги, що відступається за відповідним реєстром боржників, ціна продажу та одинична ціна визначаються в додаткових угодах до цього договору окремо для кожного реєстру боржників і вказується в таких реєстрах боржників. Пунктом 4.1. даного договору факторингу визначено, що клієнт зобов`язується надати документацію по боржниках, зазначених у реєстрі боржників протягом 30 календарних днів з моменту підписання акту прийому-передачі відповідного реєстру боржників, але в будь-якому разі не раніше дня сплати фактором ціни продажу заборгованості. Передача документації здійснюється шляхом укладення між сторонами відповідного акту прийому-передачі документації за формою, встановленою в додатку № 4 до цього договору (пункти 1.2, 1.2, 3.1, 4.1).
Відповідно до додаткової угоди № 44 до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 від 26 листопада 2024 року сторони дійшли згоди щодо загальної суми прав вимоги, що відступається згідно з реєстрами боржників № 37, 38.
Актом прийому-передачі реєстру боржників №37 від 26 листопада 2024 року за договором факторингу №14/06/21 від 14 червня 2021 року ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передало, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» прийняло реєстр боржників № 37 від 26.11.2025.
Відповідно до витягу з реєстру боржників №37 до договору факторингу №14/06/21 від 26.11.2024 року до ТОВ «ФК «ЄАПБ» перейшло право вимоги до боржника ОСОБА_1 за договором позики №2336564 в сумі 20840,00 грн., яка складається з наступного: 7000,00 грн. - основна сума заборгованості, 13567,00 грн. - заборгованість за пенею, 273,00 комісія за надання кредиту.
Крім того 11 жовтня 2021 року між ТОВ «Інфінанс» та ОСОБА_1 укладений договір надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 0976482507/2, шляхом обміну електронними повідомленнями та приймання (акцепту) умов, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», згідно з яким товариство зобов`язалося надати позичальнику фінансовий кредит для власних потреб на умовах цього Договору та Правил надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту за умовами програми «Pozichka Loyal» (далі Правила), які є невід`ємною частиною Договору, а позичальник зобов`язався належним чином використати і повернути в передбачені цим Договором строки кредит та сплатити відсотки й інші платежі за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим Договором і Правилами
Згідно заявки-анкети № 3851249 від 11.10.2021 року в рамках договору позики № 0976482507/2 від 11 жовтня 2021 року, ТОВ «Інфінанс» перерахувало відповідачу на рахунок банківської картки, реквізити якої були зазначені ОСОБА_1 в цій заявці, грошові кошти у розмірі 7319,00 грн.
Сторони підписали Договір шляхом накладення електронного підпису одноразовим ідентифікатором (ТОВ «Інфінанс» 2L3Z8W, ОСОБА_1 7n5v4g.
Відповідно до основних умов Договору, розмір кредиту 7319 грн. Строк користування кредитом 30 днів. Строк дії договору 3 роки.
Відсоткова ставка 1,75 % за один день користування кредитом, застосовується за умови належного виконання умов Договору та відсутності пролонгації. Загальна вартість кредиту у грошовому вираженні становить 11161,48 00 грн., за умови належного виконання умов Договору та відсутності Пролонгації. Реальна річна процентна ставка за кредитом становить 638,75 % за умови належного виконання умов Договору та відсутності Пролонгації.
Також, 24.11.2022 року між ТОВ «Інфінанс» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №24/11-22/2 відповідно до умов якого до ТОВ «ФК «ЄАПБ» перейшли права грошової вимоги до боржників, зазначених у відповідних реєстрах прав вимоги, в тому числі і до ОСОБА_1 .
Відповідно до акту прийому-передачі Реєстру боржників за договором №24/11-22/2 факторингу від 24.11.2022 від ТОВ «Інфінанс» до ТОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» перейшли права вимоги заборгованості до боржників.
Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу №24/11-22 від 24.11.2022 року до ТОВ «ФК «ЄАПБ» перейшло право вимоги до боржника ОСОБА_1 за договором позики №0976482507 в сумі 62778,69 грн., яка складається з наступного: 7319 грн. - основна сума заборгованості, 55459,69 грн. - заборгованість за відсотками.
Статтею 11 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).
Відповідно до положень ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
За змістом статті 207 ЦК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 ЦК України).
В силу частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно з частиною першою статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Із положень статті 11 Закону України від 3 вересня 2015 року №675-VIII «Про електронну комерцію» (тут і надалі в редакції на час виникнення спірних правовідносин; далі Закон №675-VIII) слідує, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана, зокрема, шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону.
Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (стаття 12 Закону №675-VIII).
В силу пункту 6 частини першої статті 3 Закону №675-VIII електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Частиною першою статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України (положення якої застосовуються до спірних правовідносин на виконання частини другої статті 1054 ЦК України) позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Відповідно до частини першоїстатті 512 ЦК України визначено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою.
Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч. 1ст. 513 ЦК України).
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).
Отже, відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину.
Відповідно до статей1077,1078 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
У частині першій статті 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина перша статті 612 ЦК України).
Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За своїми правовими ознаками кредитний договір є консенсуальною, двосторонньою та відплатною угодою, при укладенні якої кредитодавець бере на себе зобов`язання надати кредит і набуває право вимоги на повернення грошових коштів і сплати процентів, а позичальник має право вимагати надання кредиту та несе зобов`язання щодо своєчасного його повернення та сплати процентів.
Такий договір має бути укладений у письмовій формі та підписаний сторонами.
Сторони вправі укласти кредитний договір у електронній формі шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Цей договір скріплюється електронним підписом сторін і прирівнюється до письмового договору.
Предметом виконання грошового зобов`язання за кредитним договором є певна грошова сума, що має бути сплачена боржником кредитору.
Враховуючи презумпцію відплатності кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити проценти за користування грошовими коштами, якщо інше не встановлено договором.
Відступлення права вимоги означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором і новим кредитором. Одним із різновидів відступлення права вимоги є факторинг (фінансування під відступлення права грошової вимоги).
Зобов`язання має виконуватися належним чином, у тому числі відповідно до умов договору та вимог закону.
Боржник визнається таким, що прострочив виконання зобов`язання за договором, якщо він не приступив до його виконання, тобто не виконує дій, які випливають із змісту зобов`язання, в строки, встановлені договором. 
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку з чим учасники справи мають довести належними та допустимими доказами обставини, на які вони посилаються, а суд зобов`язаний надати належну оцінку цим доказам.
Як вбачається з матеріалів справи, 17 серпня 2024 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено в електронній формі договір позики (з фіксованою диференційованою процентною ставкою) №2336564. Для укладення договору ОСОБА_1 здійснив ідентифікацію в указаній системі та надав відповідь про прийняття пропозиції (оферти) ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів». Сторони здійснили обмін електронними повідомленнями про досягнення згоди з усіх істотних умов кредитного договору та підписали цей договір шляхом накладення електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
Отже ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 у письмовій формі досягли згоди з усіх істотних умов кредитного договору, зокрема, щодо розміру кредиту, порядку його надання та повернення, строку кредитування, порядку нарахування та сплати процентів, прав і обов`язків сторін тощо.
На виконання умов кредитного договору ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» перерахувало грошові кошти в розмірі 7000 грн. на поточний рахунок ОСОБА_1 НОМЕР_1 , що підтверджується довідкою ТОВ «ФК «Фінекспрес» від 14 жовтня 2025 року, що міститься в матеріалах справи (а.с. 123).
При цьому ОСОБА_1 не спростував цей факт шляхом подання відповідних доказів про не відкриття на його ім`я зазначеного банківського рахунку та ненадходження на нього кредитних коштів.
Отже твердження ОСОБА_1 про не укладення сторонами зазначеного кредитного договору та неотримання ним грошових коштів є необґрунтованими.
Після закінчення строку кредитування (5 днів, 21.08.2021 року) ОСОБА_1 не повернув кредит.
Матеріали справи містять договір факторингу та договір відступлення прав вимоги з відповідними додатками, які об`єктивно вказують на те, що ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло за плату право грошової вимоги до ОСОБА_1 за цим кредитним договором. Ці договори є дійсними та виконаними.
За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що ОСОБА_1 не виконав зобов`язання за кредитним договором, а тому з нього на користь ТОВ ТОВ «ФК «ЄАПБ»» як нового кредитора слід стягнути заборгованість за кредитним договором в розмірі 7000 грн. заборгованість за тілом кредиту та 273 грн. комісії за надання кредиту, а всього 7273 грн.
Доводи апеляційної скарги щодо неправомірно нарахованої комісії за кредитним договором підлягаю відхиленню, оскільки 10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».
Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними.
Комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» (правові висновки, викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року в справі № 496/3134/19).
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за надання та обслуговування кредиту.
На виконання вимог, у тому числі, п. 4 ч. 1 ст. 1 та ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 11 лютого 2021 року № 16 затвердило Правила розрахунку небанківськими фінансовими установами України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит.
Відповідно до пункту 5 вище зазначених Правил кредитодавець надає споживачу детальний перелік складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - за кількістю днів, щомісяця, щокварталу) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та/або супутніх послуг кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб за кожним платіжним періодом за формою, наведеною в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит у додатку 2 до цих Правил.
Кредитодавець має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги кредитодавця залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дають змогу змінювати процентну ставку та/або інші платежі за послуги кредитодавця, уключені до загальних витрат за споживчим кредитом, і такі зміни не можуть бути визначені на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил).
Таким чином, така форма витрат, як комісія за надання кредиту, існує на законодавчому рівні, визначається кожним банком (фінансовою установою) індивідуально та затверджується внутрішніми актами.
Аналізуючи умови кредитного договору від 17.08.2024 року, апеляційний суд зазначає, що не спростовано доводами апеляційної скарги, правомірність дій позивача щодо встановлення комісії за надання кредиту, що включена до графіку платежів за договором, оскільки укладеним між позивачем та відповідачем кредитним договором, передбачено нарахування комісії за надання кредиту та включено суму нарахувань по комісії до графіку платежів.
З урахуванням наведеного суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про стягнення з ОСОБА_1 на користь товариства заборгованості за кредитом та комісією.
Щодо заборгованості за кредитним договором №0976482507/2 від 11 жовтня 2021 року, зібрані докази вказують на те, що 11 жовтня 2021 року між ТОВ «Інфінанс» та ОСОБА_1 було укладено Договір надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №0976482507/2 та надання кредиту згідно Заяви-анкети №3851249 від 11 жовтня 2021 року, шляхом підписання договору з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
Договір укладено та підписано сторонами в електронній формі, зокрема відповідачем ОСОБА_1 договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором 7n5v4g.
Згідно довідки про ідентифікацію клієнт ОСОБА_1 прийняв умови договору шляхом використання одноразового ідентифікатора «7n5v4g» за номером телефону позичальника НОМЕР_2 .
Анкета-заява на кредит №3851249 від 11.10.2021 містить відомості щодо погодження отримання кредиту відповідачем у ТОВ «Інфінанс».
По даному кредитному договору, укладеним з відповідачем, у письмовій формі було досягнуто згоду щодо істотних умов кредитного договору, в тому числі щодо строку кредитування та нарахування процентної ставки.
Договором позики визначено, що підписанням цього договору позичальник підтверджує, що уклав цей договір на сприятливих для себе умовах, у тому числі з отриманням повної інформації від товариства, достатньої та необхідної для прийняття рішення позичальником щодо укладення цього договору, що відповідає його внутрішній волі.
Сума кредиту, згідно підписаного сторонами договору складає 7319 грн. на строк користування кредитом 30 днів,строк дії договору 3 роки. Відсоткова ставка становить 1,75% за один день користування кредитом, за умови належного виконання умов договору та відсутності пролонгації. Відсоткова ставка 3,5% за один день користування кредитом, застосовується за умови неналежного виконання умов договору. 
ТОВ «Інфінанс» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу ОСОБА_1 можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором. Зокрема, відповідно до квитанції за сплату №113722504 від 11.10.2021 відповідачу перераховано 7319 грн. на карту НОМЕР_3 (а.с.33).
Будь яких доказів, які б спростували як укладення самого кредитного договору, так і отримання ОСОБА_1 коштів на картковий рахунок матеріали справи не містять.
Після закінчення строку кредитування (30 днів, 11.11.2021 року) ОСОБА_1 не повернув кредит і не сплатила проценти за користування кредитом. 
За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що ОСОБА_1 не виконав зобов`язання за кредитним договором, а тому з нього на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» як нового кредитора слід стягнути заборгованість за кредитним договором.
Водночас суд неправильно визначив розмір цієї заборгованості.
Статтею 251 ЦК України визначено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.
Відповідно до статті 252 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.
За змістом частини першої статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно з частиною першою статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.
Із положень частини другої статті 625 ЦК України слідує, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Аналіз указаних норм права свідчить про те, що при укладенні договору сторони можуть визначити строк його дії, тобто час, протягом якого вони мають здійснити свої права та виконати свої обов`язки відповідно до цього договору.
Щодо кредитного договору, то сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. У свою чергу, впродовж цього строку кредитодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами.
При цьому право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.
Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12) та від 31 жовтня 2018року (№202/4494/16-ц), яка в силу частини четвертої статті 263 ЦПК України має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 5 квітня 2023 року (справа №910/4518/16) не знайшла підстав для відступу від цього правового висновку. Одночасно Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України.
У цій же постанові Велика Палата Верховного Суду, уточняючи свій правовий висновок, який викладений у постанові від 18 січня 2022 року (справа 910/17048/17), щодо нарахування процентів до дня фактичного повернення кредиту відповідно до умов кредитного договору, незалежно від закінчення строку дії кредитних договорів, вказала на те, що можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав).
У зобов`язальних правовідносинах права та інтереси кредитора забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання боржником грошового зобов`язання.
Первісний кредитор та ОСОБА_1 встановили строк кредитування за кредитним договором 30 днів.
Новий кредитор просить стягнути з ОСОБА_1 за кредитним договором №0976482507/2 від 11 жовтня 2021 року, проценти за користування кредитними коштами як за період строку кредитування, так і після закінчення цього строку.
Доказів щодо продовження строку кредитування за взаємною згодою сторін матеріали справи не містять.
Суд першої інстанції помилково не звернув увагу на вказані обставини та неправомірно погодився із заявленим у позовній заяві розміром заборгованості за кредитним договором.
На день закінчення строку кредитування (10.11.2021 року) розмір заборгованості за процентами виходячи із розрахунку заборгованості (а.с.38-40) складає 3970,48 грн.
З огляду на вищезазначене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в частині визначення розміру заборгованості за кредитним договором №0976482507/2 від 11 жовтня 2021 року підлягає зміні, а саме, зважаючи на погоджений строк кредитування за кредитним договором 30 днів, із відповідача слід стягнути заборгованість за тілом кредиту 7319 грн. та відсотки в сумі 3970,48 грн., а всього 11289,48 грн.
З огляду на зазначене, доводи апеляційної скарги те, що право ТОВ «ФК «ЄАПБ» нараховувати проценти за користування кредитними коштами припинилося зі спливом строку користування кредитом, а не протягом визначеного договором строку дії договору, підлягаю задоволенню.
Твердження апелянта, щодо незастосування судом першої інстанції до договору №0976482507/2 від 11 жовтня 2021 року частини п`ятої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», не заслуговують на увагу з наступних підстав.
Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року, що набрав чинності 24 грудня 2023 року доповнено статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування» пунктом 5, яким встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%.
Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати : протягом перших 120 днів-2,5% (до 22 квітня 2024 року); протягом наступних 120 днів-1,5% (до 20 серпня 2024 року) з 20 серпня 2024 року- не більше 1%.
Розмір і порядок нарахування процентів за користування кредитом визначаються сторонами, однак вони повинні узгоджуватись із нормами Закону.
Кредитний договір №0976482507/2 укладений 11 жовтня 2021 року строком на 30 днів, строк дії договору 3 роки. При цьому, Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року про внесення змін до Закону України «Про споживче кредитування» набрав чинності 24 грудня 2023 року. Тобто даний кредитний договір був укладений до набрання чинності цим Законом і при його виконанні не застосовуються вищевказані положення Закону України «Про споживче кредитування».
Щодо посилання апелянта ОСОБА_1 на пункт 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей» в редакції Закону № 1357-ІХ від 30 березня 2021 року, який набрав чинності 23 квітня 2021 року, як підставу не нарахування йому як військовослужбовцю процентів за користування позикою, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно з пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в редакції Закону №1357-IX від 30.03.2021 року (набрав чинності з 23.04.2021 року), військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (житлового будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля.
Особливий період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій (абзац тринадцятий частини першої статті 1Закону України «Про оборону України»).
В Україні діє воєнний стан, який був введений в дію відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 від 24 лютого 2022 року, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 2102-IX від 24 лютого 2022 року, та з того часу по даний неодноразово продовжувався Указами Президента України, затвердженим Законами України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні».
Воєнний стан на території України діє і на час розгляду даної цивільної справи.
До апеляційної скарги ОСОБА_1 надав довідку військової частини Національної гвардії України НОМЕР_4 від 29 травня 2025 року про те, що лейтенант ОСОБА_1 з 12.02.2024 року перебуває на військовій службі за контрактом та працює у військовій частині НОМЕР_4 Національної гвардії України.
Матеріали справи не містять доказів, що на дату укладення договору позики чи в період виконання його умов на відповідача поширювалися пільги, передбачені вищезазначеною нормою.
Разом з тим, колегія суддів зазначає, що договір позики був укладений 11 жовтня 2021 року, проценти, які підлягають стягненню з відповідача, нараховувалися у період з 11.10.2021 по 10.11.2021, тобто в період коли відповідач ОСОБА_1 не перебував на військовій службі, а тому на нього не поширювалася дія пункт 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Згідно з частиною 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки позовну заяву задоволено на 22,20%, з урахування судового збору сплаченого позивачем 3028 грн., апелянтом сплаченого судового збору в розмірі 3633,60 грн., шляхом взаємозаліку, на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню з позивача судовий збір в розмірі 2154,48 грн.
Керуючись статтями 374, 376, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України,апеляційний суд-,
у х в а л и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12 січня 2026 року змінити в частині розміру заборгованості за кредитними договорами та судового збору.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за договором позики №2336564 від 17 серпня 2024 року в розмірі 7273 грн., з яких 7000 грн. -заборгованість за тілом кредиту, 273 грн. - сума заборгованості за комісією, за договором позики №0976482507 від 11 жовтня 2021 року в розмірі 11289,48 грн., з яких 7319 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 3970,48 грн. - сума заборгованості за процентами.
Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 2154,48 грн. 
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 21 квітня 2026 року.

Судді: Т.О.Янчук

О.І. Талалай

О.І. Ярмолюк