Ширяївський районний суд Одеської області

18.03.2026  	Справа №: 518/127/26 Провадження № 1-кп/518/52/2026	

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 березня 2026 року
Ширяївський районний суд Одеської області у складі:
Головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши в порядку спрощеного провадження кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 12026168260000007 від 06.01.2026 року відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Нікомарівка, Ширяєвського району, Одеської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на момент вчинення кримінального проступку військовослужбовця за призовом під час мобілізації на посаді командира 1 стрілецького взводу 11 стрілецької роти 4 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «сержант», раніше судимого вироком Ширяївського районного суду Одеської області від 17.12.2025 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, до покарання у вигляді 1 року пробаційного нагляду, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України визначено остаточне покарання у вигляді пробаційного нагляду на строк 1 рік та штраф у розмірі 1700 гривень 00 копійок, у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 обвинувачується у тому, що він, будучи військовослужбовцем військової служби під час мобілізації на посаді командира 1 стрілецького взводу 11 стрілецької роти 4 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «сержант», 5 січня 2026 року біля 18:00 год., перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , розпочав сварку зі своєю дружиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , під час якої у ОСОБА_3 виник протиправний умисел, спрямований на спричинення останній тілесних ушкоджень.
Надалі, 5 січня 2026 року біля 18:00 год, ОСОБА_3 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, реалізуючи свій протиправний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 , в порушення вимог ст. 28 Конституції України, згідно якої кожен має право на повагу до його гідності, а також в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидії домашньому насильству», перебуваючи за вищевказаною адресою, ОСОБА_3 , наблизився до потерпілої ОСОБА_4 , та своєю правою рукою схопив останню за волосся та різко смикнув, внаслідок чого ОСОБА_4 , не втримавши рівновагу впала на підлогу кімнати та в подальшому, продовжуючи своє протиправне діяння, ОСОБА_3 взяв зі столу своєю лівою рукою ніж, після чого наблизився впритул до ОСОБА_4 , та завдав одного удару в область правої руки ОСОБА_4 , після чого кулаком правої руки завдав ще два удари в область обличчя ОСОБА_4 , внаслідок чого, ОСОБА_3 , своїми умисними та протиправними діями спричинив потерпілій ОСОБА_4 тілесні ушкодження у вигляді 1 рваної рани правої вушної раковини, 1 різаної рани 3-го пальця правої кисті, одного садна та одного синця обличчя. Виявлені у ОСОБА_4 тілесні ушкодження у вигляді ран потягли за собою розлад здоров`я тривалістю понад 6 днів, але не більше 3 тижнів і, згідно пункту 2.3.3. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених МОЗ України від 17.12.1995 року № 6, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я; тілесні ушкодження у вигляді синців та садна мають незначні скороминущі наслідки тривалістю не більше 6 днів і, згідно пункту 2.3.5 «Правил» відносяться до легких тілесних ушкоджень.
Вказані дії  ОСОБА_3 кваліфіковані за ч. 2 ст. 125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
Частинами 2, 3 ст.381 КПК України визначено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта. Спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.
До обвинувального акту прокурором долучено клопотання, в якому зазначено, що враховуючи те, що підозрюваний  ОСОБА_3 беззаперечно визнає свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності, у відповідності до положень ч.1 ст. 302 КПК України просить суд розглянути кримінальне провадження за обвинуваченням  ОСОБА_3  у вчиненні кримінального проступку, передбаченогоч. 2 ст. 125 КК України, у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.
Обвинувачений  ОСОБА_3  надав письмову заяву, складену в присутності захисника ОСОБА_5 , в якій зазначає, що свою вину у вчиненні кримінального проступку він беззаперечно визнає, згоден із встановленими досудовим розслідуванням обставинами.
Також, у вказаній заяві зазначив, що йому роз`яснено та зрозуміло зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також про його обізнаність у тому, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.
Крім того, в заяві  ОСОБА_3  вказав, що його згода на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні без його участі є добровільною та висловленою без будь-якого примусу.
Потерпіла  ОСОБА_4 , надала письмову заяву, в якій зазначає, що не заперечує проти розгляду обвинувального акта у спрощеному провадженні за обвинуваченням  ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченогоч. 2 ст. 125 КК України.
Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному КПК України, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.
Враховуючи викладене, та те, що  ОСОБА_3  обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, заяву в якій він зазначає, що не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта у спрощеному порядку без його участі, відсутність сумнівів в добровільності такої позиції обвинуваченого, з урахуванням заяви та клопотання інших учасників судового провадження, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт має бути розглянутий в порядку, визначеному статтями 381-382 КПК України.
При цьому, у відповідності до частини 4 ст.107 КПК України в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Суд, вивчивши обвинувальний акт та матеріали кримінального провадження, вважає доведеним, що  ОСОБА_3  вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 125 КК України, а самеумисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
Органом досудового розслідування встановлено обставини вчинення кримінальногопроступку, які підтверджують обставини, встановлені судом.
ОСОБА_3  в поданій заяві зазначені обставини не оспорює, вважає, що органом досудового розслідування вони встановлені в повному обсязі, свою вину у вчиненні вказаного кримінального проступку беззаперечно визнає в повному обсязі, його позиція є добровільною та не є наслідком будь-якого примусу.
Суд, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, дійшов висновку, що під час розгляду обвинувального акту підтверджено факт скоєння  ОСОБА_3 кримінального проступку, дії обвинуваченого вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
Відповідно до частини 1 статті 1 КК України цей кодекс має своїм завданням правове забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та громадської безпеки, довкілля, конституційного устрою України від злочинних посягань, забезпечення миру і безпеки людства, а також запобігання злочинам.
При ухваленні вироку відносно обвинуваченого  ОСОБА_3  суд вважає за необхідне відповідно до положень ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосувати як джерело права Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини.
Так, у рішеннях «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року, «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року Європейський суд з прав людини зазначає, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.
Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому  ОСОБА_3  суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального проступку, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.
Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Обставинами, що пом`якшують покарання  ОСОБА_3 суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Обставиною, що обтяжують покарання  ОСОБА_3 , суд визнає є вчинення кримінального правопорушення щодо подружжя.
Суд враховує, відношення обвинуваченого  ОСОБА_3 до вчиненого, ступінь тяжкості вчиненого кримінального проступку, а саме: його класифікацію за ст. 12 КК України, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; його поведінку під час та після вчинення злочинних дій та вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції ч. 2 ст. 125 КК України, вважаючи, що таке покарання є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нового злочину.
Санкцією ч. 2 ст. 125 за умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, передбачено покарання у виді штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадських робіт на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин, або виправних робіт на строк до одного року, або пробаційного нагляду на строк до двох років, або обмеження волі на той самий строк.
Суд не вбачає підстав для застосування до обвинувачення покарання у виді громадських робіт, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 56 КК України громадські роботи не призначаються особам, визнаним особами з інвалідністю першої або другої групи, вагітним жінкам, особам, які досягли пенсійного віку, а також військовослужбовцям строкової служби. Відповідно до матеріалів кримінального провадження, було встановлено, що обвинувачений є військовослужбовцем, тому такий вид покарання до нього не може бути застосований. 
Також суд не вбачає підстав для застосування до обвинуваченого покарання у вигляді виправних робіт, в силу положень ч. 1 ст. 57 КК України та не вбачає підстав для призначення обвинуваченому покарання у вигляді пробаційного нагляду в силу положень ч. 5 ст. 59-1 КК України.
Також суд не вбачає підстав для застосування до обвинуваченого покарання у вигляді обмеження волі, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 61 КК України обмеження волі не застосовується до неповнолітніх, вагітних жінок і жінок, що мають дітей віком до чотирнадцяти років, до осіб, що досягли пенсійного віку, військовослужбовців строкової служби та до осіб з інвалідністю першої і другої групи.
З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому  ОСОБА_3  покарання в межах санкції статті, за якою кваліфіковано його дії, у виді штрафу, оскільки таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.
Крім того, суд також враховує, що вироком Ширяївського районного суду Одеської області від 17.12.2025 року  ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, та призначено покарання у виді 1 року пробаційного нагляду, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України визначено остаточне покарання у вигляді пробаційного нагляду на строк 1 рік та штраф у розмірі 1700 гривень 00 копійок. 
Відбуваючи покарання у вигляді пробаційного нагляду на строк 1 рік,  ОСОБА_3 , станом на 13.03.2026 року перебуває на обліку Березівського РС № 4 філії ДУ «Центр пробації» у Одеській області, а відтак не відбув покарання у вигляді пробаційного нагляду за попереднім вироком, покарання у вигляді штрафу у розмірі 1700 гривень 00 копійок відбуте, штраф сплачений.
Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, суд вважає призначити остаточне покарання у виді пробаційного нагляду на строк 1 (один) рік із покладенням обов`язків, передбачених ч. 2 ст. 59-1 КК України та штрафу у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1700 (одна тисяча сімсот) гривень 00 копійок, які відповідно до положень ч. 3 ст. 72 КК України виконувати самостійно.
Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлявся.
Питання речових доказів у кримінальному проваджені вирішити, згідно положень ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 381-382, ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд -
У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1700 (одна тисяча сімсот) гривень 00 копійок.
На підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків (цього вироку та вироку Ширяївського районного суду Одеської області від 17.12.2025 року) призначити  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1  остаточне покарання у виді невідбутої частини покарання у виді пробаційного нагляду строком на 1 рік з покладеними на  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1  обов`язками, передбаченими ч. 2 ст. 59-1 КК України: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання; 3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації та штрафу у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1700 (одна тисяча сімсот) гривень 00 копійок, які відповідно до ч. 3 ст. 72 КК України виконувати самостійно.
Вирок може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду через Ширяївський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У відповідності до частини 1 статті 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_6