ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ  ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

31 березня 2026 року 	Справа № 160/33768/25  	
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді	Ніколайчук С.В. 	 	
за участі секретаря судового засідання	Беседі Г.Р.	 	
за участі: 	 	 	
представника позивача представника відповідача 	Петушков І.С. Тітенко Ю.В.	 	
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (49005, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, вул. Сімферопольська, будинок 17-А ЄДРПОУ 44118658) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень

УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом з врахуванням заяви про зміну предмету позову, в якому просить суд:
1. Визнати протиправним та скасувати Податкове повідомлення-рішення № 0226342408 від 30.04.2025 року, яке було винесено Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області на загальну суму 340,00 грн.. 
2. Визнати протиправним та скасувати Податкове повідомлення-рішення № 0226352408 від 30.04.2025 року, яке було винесено Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області на загальну суму 6 000,00 грн.. 
3. Визнати протиправним та скасувати Податкове повідомлення-рішення № 0226292408 від 30.04.2025 року, яке було винесено Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області на загальну суму 390 492,20 грн.. 
4. Визнати протиправним та скасувати Податкове повідомлення-рішення № 0226302408 від 30.04.2025 року, яке було винесено Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області на загальну суму 32 541,01 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що вказані податкові повідомлення-рішення винесено відповідачем без повного та всебічного дослідження обставин справи. Позивач не погоджується висновками відповідача, що викладені ним в акті та відповідних податкових повідомленнях-рішеннях, оскільки прощена сума заборгованості позивачу, в розумінні Податкового кодексу України, не може вважатися додатковим благом згідно підпункту «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України, оскільки анулювання (прощення) боргу відбулося поза межами строку позовної давності, а також оскільки, ТОВ «ОТП Факторинг Україна» фактично пробачила (анулювало) основний борг Позивача за іпотечним кредитом в іноземній валюті, який у свою чергу був забезпечений Іпотечним договором, а отже, грошові кошти прощеного (анульованого) боргу у розмірі 1 713 858,81 грн., не можуть вважатись доходом Позивача як додаткове благо, а отже, і не мають підлягати оподаткуванню враховуючи положення підпункт «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України.
Ухвалою від 01 грудня 2025 року суд відкрив провадження у справі, повідомлено сторін, що розгляд справи відбудеться за правилами загального позовного провадження, Підготовче засідання суд призначив на 16 грудня 2025 року, встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті справи.
Відповідач надав відзив на позовну заяву, де вказав, що відповідач позов не визнає, просить відмовити у його задоволенні, зазначив, що Діючи в межах положень ст. 20 ПК України, Відповідачем було направлено на адресу ТОВ «ОТП Факторінг Україна» запит про надання інформації №28917/6/04-36-24-12-13 від 22.04.2024 року, на підставі п. 73.3 ст. 73 ПК України, з проханням надати інформацію щодо нарахованого (виплаченого) доходу зазначеним у переліку фізичним особам та підтвердити факт повідомлення платникам податку - боржникам про прощення боргу ТОВ «ОТП Факторінг Україна», а саме: надати копію врученого повідомлення про анулювання (прощення) боргу згідно з вимогами податкового законодавства або копію додаткової угоди з відповідним боржником.
У відповідь на згаданий запиту, ТОВ «ОТП Факторінг Україна» було надано відповідь від 03.05.2024 року №11753 (вх. ГУ ДПС від 08.05.2024 №46797/6), відповідно до якої фізичній особі – боржнику було здійснено анулювання (прощення) боргу в розмірі 1 713 858,10 грн. (на підставі п. 2.2.3 Угоди про врегулювання боргу № б/н від 19.08.2021 року до Кредитного договору № ML-300/0189/2007 від 19.04.2007 року та в розмірі 21 662,79 грн. (на підставі п. 2.1.2 Додаткового договору № 1 від 19.08.2021 року до договору № 001/20675/07 від 01.11.2007 р.)
Таким чином, з огляду на надані до контролюючого органу документи та додатку 4ДФ до Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску, загальна суму анулювання (прощення) основної суми заборгованості складає: 1 713 858,10 грн + 21 662,79 грн = 1 735 520,89 грн.
Згідно з відомостями з ЦБД ДРФО фізична особа - платник податків ОСОБА_1 отримав доходи: у серпні 2021 року у вигляді додаткового блага у сумі 1 735 520,89 грн. (ознака доходу 126).
Таким чином, вказане податкове правопорушення слід вважати умисним.
Ухвалою від 16 грудня 2025 року суд продовжив строк підготовчого провадження у справі № 160/33768/25 на 30 днів. Призначив підготовче засідання на 20.01.2026 року.
18 грудня 2025 року позивач подав до Дніпропетровського окружного адміністративного суду відповідь на відзив в якій зазначив, що твердження відповідача про те, що Позивач діяв умисно вчиняючи податкове правопорушення не відповідають дійсності, а також повторно зазначив на протиправність ППР та просив задовольнити позовні вимоги.
Ухвалою від 20 січня 2026 року суд закрив підготовче провадження у справі № 160/33768/25 та призначити справу до розгляду справи по суті на 10.02.2026 року.
Представники сторін в судовому засіданні підтримали свої правові позиції.
Заслухавши доводи представників учасників процесу, дослідивши письмові докази наявні у матеріалах справи, з`ясувавши обставини справи, суд встановив таке.
ОСОБА_1 є фізичною особою платником податків та має реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .
Податковим органом поведено позапланову невиїзну перевірку з питань достовірності, повноти нарахування та своєчасності сплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб та військового збору фізичною особою платником податків ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за період з 01.01.2021 по 31.12.2021 року 
01 квітня 2025 року Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області сформовано акт №1444/04-36-24-08/ НОМЕР_1 про результати документальної позапланової невиїзної перевірки з питань достовірності, повноти нарахування та своєчасності сплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб та військового збору фізичною особою платником податків ОСОБА_1 за період з 01.01.2021 по 31.12.2021 року.
Перевіркою встановлено, що ОСОБА_1 отримав у серпні 2021 року доходи у вигляді додаткового блага у розмірі 1 735 520, 89 грн. (ознака доходу 126), а отже такий дохід підлягає включенню до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу та відображенню платником податків в річній декларації про майновий стан і доходи за 2021 рік. Також, за результатами перевірки було встановлено, що ОСОБА_1 таку декларацію у 2021 році не подавав, а податки з вищезазначеного «додаткового блага» не сплатив.
Контролюючим органом під час перевірки встановлені, що відповідно до наявної податкової інформації фізична особа - платник податків ОСОБА_1 протягом 2021 року отримав дохід, який згідно з Кодексом №2755 підлягає включенню до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу та відображенню платником податків в річній декларації про майновий стан і доходи (далі - податковій декларації") за 2021 рік. Так, згідно з відомостями з ЦБД ДРФО фізична особа - платник податків ОСОБА_1 отримав доходи: - у серпні 2021 року у вигляді додаткового блага у сумі 1 735 520,89 грн. (ознака доходу 126).
Додаткове благо у сумі 1 735 520,89 грн. виникло у фізичної особи - платника податків ОСОБА_1 на підставі Угоди про врегулювання боргу №б/н від 19.08.2021 року до Кредитного договору №ML- 300/0189/2007 від 19.04.2007 року та Додаткового договору №1 від 19.08.2021 року до договору №001/20675/07 від 01.11.2007 року, згідно з умовами яких здійснювалося прощення боргу. 
Відповідно до п. 2.2.3 Угоди про врегулювання боргу №б/н від 19.08.2021 року до Кредитного договору № ML- 300/0189/2007 від 19.04.2007 року фізичній особі - боржнику Кредитором було здійснено анулювання (прощення) боргу в розмірі 1 751 565,97 (один мільйон сімсот п`ятдесят одна тисяча п`ятсот шістдесят п`ять гривень 97 копійок), який складається з основної суми боргу (кредиту) 1 713 858 грн. 10 коп. та судових витрат - 37 707 грн. 87 коп. 
Відповідно до п. 2.1.2 Додаткового договору №1 від 19.08.2021 року до договору №001/20675/07 від 01.11.2007 року фізичній особі - боржнику Кредитором було здійснено анулювання (прощення) основної суми боргу (кредиту) в розмірі 21662, 79 грн. ( двадцять одна тисяча шістсот шістдесят дві гривні 79 копійок). 
Положеннями п. 2.2.4 Угоди про врегулювання боргу №б/н від 19.08.2021 року до Кредитного договору № ML- 3 00/0189/2007 від 19.04.2007 року та п.2.1.2 Додаткового договору №1 від 19.08.2021 року до договору №001/20675/07 від 01.11.2007 року вищевказана фізична особа - боржник, стверджує, що вона повідомлена про необхідність відображення суми прощеного боргу у річній декларації.
Основну суму кредитної заборгованості, прощеної (анульованої) за самостійним рішенням ТОВ «ОТП ФАКТОРИНГ УКРАЇНА» фізичної особи ОСОБА_1 у розмірі 1 735 520,89 грн. було включено ТОВ «ОТП ФАКТОРИНГ УКРАЇНА» (код ЄДРПОУ 36789421) до Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків-фізичних осіб і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску (Додаток №4ДФ) за III квартал 2021 року за ознакою доходу «126» (додаткове благо). Згідно відомостей з ЦБД ДРФО із сум доходу, отриманого фізичною особою ОСОБА_1 від ТОВ «ОТП ФАКТОРИНГ УКРАЇНА» у розмірі 1 735 520,89 грн., податок з доходів фізичних осіб, військовий збір у джерела виплати не нараховувався та до бюджету не сплачувався.
Перевіркою було встановлено порушення позивачем пп. «д» пп.164.2.17 п.164.2 ст.164, пп.168.2.1 п.168.2 ст.168 та з урахуванням п.167.1 ст.167, пп.1.2, пп.1.3 п.161 підрозділу 10 розділу XX Кодексу №2755 фізичною особою - платником податків ОСОБА_1 у зв`язку з отриманням у III кварталі 2021 року доходу у сумі 1 735 520,89 грн. як додаткове благо у вигляді основної суми кредитної заборгованості, прощеної (анульованої) за самостійним рішенням кредитора та донараховано за 2021 рік: - податок на доходи фізичних осіб у розмірі 312393,76 грн. (1735520,89 х 18 % = 312393,76), - військовий збір 26032,81 гри. (1735520,89 х 1,5% = 26032,81).
За наслідками проведення перевірки, відповідач сформував такі податкові повідомлення-рішення:
1. Податкове повідомлення-рішення №0226342408 від 30.04.2025 року, на загальну суму 340,00 грн..
2. Податкове повідомлення-рішення №0226352408 від 30.04.2025 року на загальну суму 6 000,00 грн..
3. Податкове повідомлення-рішення №0226292408 від 30.04.2025 року на загальну суму 390 492,20 грн..
4. Податкове повідомлення-рішення №0226302408 від 30.04.2025 року на загальну суму 32 541,01 грн.
Суд встановив, що 19 квітня 2007 року між ОСОБА_1 та Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» був укладений кредитний договір № ML-300/0189/2007. 
Відповідно до пункту 2 Кредитного договору, цільове призначення використання кредиту – На купівлю Нерухомого майна. Розмір кредиту за Кредитним договором становить 85 800,00 доларів США (тобто сума кредиту встановлена в іноземній валюті). 
Дата остаточного повернення кредиту 19 квітня 2032 року. 
Нерухомим майном на купівлю якого було оформлено Кредитний договір є квартира АДРЕСА_2 . 
З метою забезпечення боргових зобов`язань ОСОБА_1 перед ЗАТ «ОТП Банк» між сторонами було укладено договір іпотеки № PCL-300/0189/2007 (надалі за текстом – «Договір іпотеки»). 
Предметом іпотеки відповідно до положень Договору іпотеки і стала квартира АДРЕСА_2 . 
Отже це вважається іпотечним кредитом в іноземній валюті, який забезпечений іпотекою житлової нерухомості
Позивач не зміг виконувати свої зобов`язання у відповідності до положень кредитного договору у зв`язку з чим 04 серпня 2016 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулось з позовом до ОСОБА_1 про стягнення з останнього грошових коштів за Кредитним договором у розмірі 2 513 858,10 грн. з яких: 2 491 055,16 гривень заборгованість за тілом кредиту та 22 802,94 гривень заборгованість за відсотками. Справі було присвоєно № 201/11104/16-ц. 
06 жовтня 2016 року Заочним рішенням Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська було прийнято рішення відповідно до якого було задоволено позовні вимоги ТОВ «ОТП Факторинг Україна» в повному обсязі. 
19 серпня 2021 року між ОСОБА_1 та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було укладено угоду про врегулювання боргу до кредитного договору №ML-300/0189/2007 від « 19» квітня 2007 року. 
Відповідно до тексту Угоди, зокрема пункту 2.1., було визначено, що 2.1 Цю Угоду укладено Сторонами з метою визначення порядку виконання рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровськ від 06 жовтня 2016 року (набрало чинності 16.11.2016 року) по справі №201/11104/16-ц за позовом ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Кредитним договором №ML-300/0189/2007 від 19 квітня 2007 року у розмірі: 2513858,10 гривень та судових витрат в розмірі 37 707,87 гривень. 
Згідно з пунктом 2.2.3. Угоди за умови належного виконання Позичальником умов цієї угоди Сторони домовились: - що Кредитор здійснює анулювання (прощення) боргу, який складається з заборгованості: основна сума заборгованості – 1 713 858,81гривень. - та судові витрат в розмірі 37 707,87 гривень. 
Відповідно до пункту 2.2.1. Угоди Незважаючи на інші положення Кредитного договору Сторони домовились, що Позичальник до « 19» серпня 2021 р. включно зобов`язується погасити Боргові зобов`язання в розмірі 800 000,00 грн. (вісімсот тисяч гривень 00 копійок). 
Не погодившись із прийнятим ГУ ДПС у Дніпропетровській області податковими повідомленням-рішеннями, позивач звернувся до суду з цим позовом. 
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, доводам позивача, викладеним в позовній заяві, та доводам відповідачів, викладених в відзивах на позов, суд врахував такі норми чинного законодавства, які діяли на момент виникнення спірних правовідносин, та релевантні їм джерела права.
Відповідно до пп.20.1.2, пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України (далі –ПК України) контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право: для здійснення функцій, визначених законом, отримувати безоплатно від платників податків, у тому числі благодійних та інших неприбуткових організацій, усіх форм власності у порядку, визначеному законодавством, довідки, копії документів, засвідчені підписом платника або його посадовою особою та скріплені печаткою (за наявності), про фінансово-господарську діяльність, отримані доходи, видатки платників податків та іншу інформацію, пов`язану з обчисленням та сплатою податків, зборів, платежів, про дотримання вимог законодавства, здійснення контролю за яким покладено на контролюючі органи, а також фінансову і статистичну звітність у порядку та на підставах, визначених законом; проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.
Відповідно до пп.14.1.54 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України дохід з джерелом їх походження з України - це будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у том числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні, у тому числі, але не виключно, доходи у вигляді: процентів, дивідендів, роялті та будь-яких інших пасивних (інвестиційних) доходів, сплачених резидентами України.
Згідно з пп.162.1.1 п.162.1 ст.162 Податкового кодексу України платником податку на доходи фізичних осіб є фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи.
Пунктом 163.1 ст.163 Кодексу Податкового кодексу України визначено, що об`єктом оподаткування резидента є: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.
Відповідно до п. 164.1 ст.164 Кодексу Податкового кодексу України базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, а саме: будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.
Загальний оподатковуваний дохід складається з доходів, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання), доходів, які оподатковуються у складі загального річного оподатковуваного доходу, та доходів, які оподатковуються за іншими правилами, визначеними згідно з Кодексом №2755.
Загальний річний оподатковуваний дохід дорівнює сумі загальних місячних оподатковуваних доходів, іноземних доходів, отриманих протягом такого звітного податкового року, доходів, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності, та доходів, отриманих фізичною особою, яка провадить незалежну професійну діяльність.
Загальний місячний оподатковуваний дохід складається із суми оподатковуваних доходів, нарахованих (виплачених, наданих) протягом такого звітного податкового місяця.
Відповідно до абзацу першого підпункту "д" підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку (крім суми прощеного (анульованого) основного боргу платника податку за іпотечним кредитом в іноземній валюті, забезпеченим іпотекою житлової нерухомості), прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 25 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов`язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов`язаний виконати всі обов`язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.
З аналізу наведеної норми слідує, що для включення на підставі підпункту «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України отриманого платником податків додаткового блага до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу необхідним є дотримання сукупності наступних умов:
- кредитор анулював саме основну суму боргу (кредиту);
- рішення кредитора про анулювання (прощення) основної суми боргу (кредиту) є
самостійним та не пов`язане із процедурою банкрутства;
- рішення про анулювання (прощення) боргу (кредиту) прийняте до
закінчення строку позовної давності;
- сума анульованого (прощеного) боргу (кредиту) перевищує 25 відсотків однієї
мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного
податкового року;
- кредитор повідомив платника податку боржника про прощення (анулювання) боргу та включення суми прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення, укладення відповідного договору, надання повідомлення боржнику під підпис особисто.
Отже, однією із обов` язкових умов для застосування положень підпункту «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України є анулювання (прощення) кредитором основної суми боргу (кредиту) платнику податків до закінчення строку позовної давності. У свою чергу, сплив означеного строку перетворює суму заборгованості платника податків перед кредитором на безнадійну (підпункт «а» підпункту 14.1.11 пункту 14.1 статті 14 ПК України), з огляду на що законодавець відносить таку суму заборгованості до оподатковуваного доходу платника податків вже на підставі іншої норми підпункту 164.2.7 пункту 164.2 статті 164 ПК України.
В постанові Верховного суду від 08 квітня 2025 року по справі №280/9920/21 у ідентичних правовідносинах зроблено наступний висновок, що: «Переглядаючи під час попереднього судового рішення судів першої та другої інстанції Верховний суд визначив, що ключовими питаннями під час касаційного перегляду справи є: - обставини, які свідчать про закінчення строку позовної давності у кредитних правовідносинах, та їх вплив на застосування підпункту «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України у випадку прощення (анулювання) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, основної суми боргу (кредиту) платника податку».
Стаття 253 ЦК України передбачає, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
Відповідно до статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Початок перебігу позовної давності визначається статтею 261 ЦК України. За загальним правилом перебіг загальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). 
За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята статті 261 ЦК України).
Стаття 264 ЦК України визначає, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.
Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно зі статтею 530 ЦК України, якщо у зобов` язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явленнявимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов` язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Частини перша, друга статті 1054 ЦК України встановлюють, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
За результатами аналізу приписів статей 1050, 1054 ЦК України, Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12, від 31.10.2018 у справі № 202/4494/16-ц дійшла висновку, що якщо банк використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, то такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 310/11534/13-ц зроблено висновок, що звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Отже, обставина`предявлення боржнику вимоги про дострокове погашення боргу (кредиту) або пред’ явлення позову Банком про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на предмет іпотеки змінює строк виконання основного зобов` язання, від якого починається перебіг строку загальної позовної давності тривалістю у три роки. Правові проблеми, пов`язані із застосуванням статті 264 ЦК України, яка врегульовує питання переривання перебігу позовної давності, також були предметом неодноразового розгляду Верховним Судом України та Верховним Судом.
Так у постанові від 29.03.2017 у справі № 6-1996цс16 Верховний Суд України вказав, що переривання позовної давності можливе виключно в межах позовної давності.
З тлумачення норми частини першої статті 264 ЦК України слідує, що вона пов`язує переривання позовної давності з будь-якими активними діями зобов`язаного суб`єкта (боржника). Такий висновок викладено в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої палати Касаційного цивільного суду від 14.02.2018 у справі № 161/15679/15-ц.
У постанові від 14.06.2023 у справі № 755/13805/16-ц Велика Палата Верховного Суду підтримала висновок, згідно з яким слід розмежовувати вимоги про стягнення боргу за основним зобов` язанням (action in personam) та про звернення стягнення на предмет іпотеки (action in rem). Переривання загальної позовної давності за вимогою про стягнення боргу за основним зобов` язанням не перериває перебігу загальної позовної давності за вимогою про звернення стягнення на предмет іпотеки і навпаки.
На підставі наведеного Верховний Суд, сформулював наступний правовий висновок, для нарахування платнику податків податкового зобов` язання з податку на доходи фізичних осіб та військового збору на підставі підпункту «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України необхідно, щоб анулювання (прощення) кредитором основної суми боргу (кредиту) платника податку відбулось до закінчення строку позовної давності щодо такої заборгованості. Після спливу строку позовної давності така сума заборгованості може належати до бази оподаткування податком на доходи фізичних осіб та військовим збором на підставі підпункту 164.2.7 пункту 164.2 статті 164 ПК України.
У правовідносинах, що склались між ОСОБА_1 та Банком за Кредитним договором та Іпотечним договором, анулювання основної суми боргу за Кредитним договором у розмірі 1 713 858,81 грн. відбулось поза межами строку позовної давності з огляду на те, що кредитний договір було укладено між ОСОБА_1 та Банком «19» квітня 2007 року. 
В Кредитному договорі зазначено, що дата остаточного повернення кредиту 19 квітня 2032 року. 
04 серпня 2016 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» (юридична особа, якій з умовами договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 29.06.2010 року та у відповідності до ст. ст. 512, 514, 1077, 1078, 1079, 1082, 1084 ЦК України ПАТ «ОТП Банк» передало, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право грошової вимоги за Кредитним договором ML-300/0189/2007 від 19.04.2007 року, укладеним між ЗАТ «ОТП Банк» та відповідачем) звернулось до Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення з останнього грошових коштів за Кредитним договором у розмірі 2 513 858,10 грн. З яких: 2 491 055,16 гривень заборгованість за тілом кредиту та 22 802,94 гривень заборгованість за відсотками. Отже, враховуючи те, що відповідно до положень Кредитного договору дата остаточного повернення кредиту – «19» квітня 2032 року, ТОВ «ОТП Факторинг Україна» фактично пред`явило дострокову вимогу про погашення боргу шляхом звернення до суду з позовною заявою.
В постанові Верховного суду від 08 квітня 2025 року по справі №280/9920/21 у ідентичних правовідносинах суд касаційної інстанції зазначив, що відповідно до усталеної практики Верховного Суду такі дії кредитора слід розцінювати як зміну умови основного зобов` язання, зокрема, щодо строку дії договору. При цьому рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно також засвідчує такі зміни.
Відповідно до частини першої статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. 
Згідно з частиною п`ятою статті 261 ЦК України за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов ` язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора ` виникає право пред явити вимогу про виконання зобов ` язання. 
Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені в договорі. В разі, якщо строк виконання визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред ` явлення позикодавцем вимоги про це. 
У відповідності до частини першої статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою ` пов язано його початок. 
Таким чином, ТОВ «ОТП Факторинг Україна», 04 серпня 2016 року, пред`явивши позов до ОСОБА_1 про стягнення з нього грошових коштів за Кредитним договором фактично змінило строк виконання зобов`язань за Кредитним договором, тому фактично строк повернення кредиту настав саме 04 серпня 2016 року, а отже і змінився строк, від якого почався відлік позовної давності.
У Постанові Верховного Суду від 24.11.2021 у справі № 361/7076/19, в вказано, що пред`явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплату відсотків за користування кредитом та пені, кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов ` язання, а тому перебіг позовної давності за вимогами банку про повернення кредиту та платежів за ним почався з наступного дня, зазначеного кредитором у вимозі про дострокове повернення кредиту як кінцевого строку виконання її умов. Такий висновок суду відповідає висновку Великої Палати Верховного Суду, висловленому у постанові від 28.03.2018 у справі № 14-10цс18. Пред ` явлення кредитором вимоги про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом змінює строк виконання зобов ` язання та зумовлює перебіг позовної давності.
У статті 264 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов ` язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також, якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності до нового строку не зараховується.
Пред`явлення позову до суду - це реалізація позивачем права на звернення до суду за вирішенням наявного між сторонами спору. Саме із цією процесуальною дією ` пов язується початок процесу у справі і переривається перебіг позовної давності. 
За змістом статті 264 ЦК України переривання позовної давності передбачає наявність двох строків - до переривання та після нього. Новий строк починає перебіг безпосередньо з того моменту, коли перервався первісний. Підстави переривання позовної давності є вичерпними і розширеному тлумаченню не підлягають. Однією із підстав переривання позовної давності є пред ` явлення особою позову до одного із боржників. 
Верховний Суд у своїх рішеннях звертає увагу, що позовна давність переривається`пред явленням особою позову, а не постановленням судом судового рішення. 
Отже, аналізуючи усе вищезазначене, у даних правовідносинах таке звернення в межах строку позовної давності ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до суду відбулося 04.08.2016 року, суд задовольнив позов, захистив право. Відтак, ТОВ «ОТП Факторинг Україна» реалізувало своє право на звернення до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. При цьому позовна давність перервалась шляхом пред`явленням ТОВ «ОТП Факторинг Україна» позову. Подальше врегулювання (а саме укладання Угоди) відбулося вже поза межами судового розгляду на добровільній основі у 2021 році, тобто поза межами строку позовної давності (строк позовної давності у 3 роки, після звернення до суду 04.08.2016 року сплив 04.08.2019 року). 
Враховуючи наведене, прощена сума заборгованості ОСОБА_1 , в розумінні Податкового кодексу України, не може вважатися додатковим благом згідно підпункту «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України, оскільки анулювання (прощення) боргу відбулося поза межами строку позовної давності, а отже, ППР, що оскаржуються ОСОБА_1 підлягають скасуванню.
Також, суд зазначає, що Законом України від 13 квітня 2021 року № 1383-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо реструктуризації зобов`язань за кредитами в іноземній валюті та адаптації процедур неплатоспроможності фізичних осіб», який набрав чинності 23 квітня 2021 року, у підпункті 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України абзац перший підпункту «д» викладено в такій редакції: 
«д) основної суми боргу (кредиту) платника податку (крім суми прощеного (анульованого) основного боргу платника податку за іпотечним кредитом в іноземній валюті, забезпеченим іпотекою житлової нерухомості), прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 25 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов`язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов`язаний виконати всі обов`язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом». 
Так підпункті 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України абзац перший підпункту «д» було доповнено припискою «крім суми прощеного (анульованого) основного боргу платника податку за іпотечним кредитом в іноземній валюті, забезпеченим іпотекою житлової нерухомості». 
На час укладання Угоди про врегулювання боргу до кредитного договору №ML-300/0189/2007 від 19 квітня 2007 року між Позивачем та ТОВ «ОТП Факторинг Україна», а саме: 19 серпня 2021 року та на час прийняття оскаржуваних ППР (30.04.2025 року), підпункт «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України вже містив положення про те, що дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку (крім суми прощеного (анульованого) основного боргу платника податку за іпотечним кредитом в іноземній валюті, забезпеченим іпотекою житлової нерухомості), прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 25 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов`язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов`язаний виконати всі обов`язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом. А як наслідок, ці положення повинні були бути застосовані під час формування ППР. 
Оскільки, як було зазначено вище, ТОВ «ОТП Факторинг Україна» фактично пробачила (анулювало) основний борг ОСОБА_1 за іпотечним кредитом в іноземній валюті, який у свою чергу був забезпечений Іпотечним договором, то грошові кошти прощеного (анульованого) боргу у розмірі 1 713 858,81 грн не можуть вважатись доходом ОСОБА_1 як додаткове благо, а отже і не мають підлягати оподаткуванню враховуючи положення підпункт «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України.
Враховуючи вищевикладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України, суд вважає, що наявні правові підстави для задоволення позову.
Щодо розподілу судового збору. 
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. 
З урахуванням зазначеного, суд дійшов висновку, що судовий збір у розмірі 3434, 98 грн. підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Дніпропетровській області. 
Керуючись ст. 139, 241-246, 255, 295, 297 , Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (49005, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, вул. Сімферопольська, будинок 17-А ЄДРПОУ 44118658) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 0226342408 від 30.04.2025 року, яке було винесено Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області на загальну суму 340,00 грн.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 0226352408 від 30.04.2025 року, яке було винесено Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області на загальну суму 6 000,00 грн.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 0226292408 від 30.04.2025 року, яке було винесено Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області на загальну суму 390 492,20 грн.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 0226302408 від 30.04.2025 року, яке було винесено Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області на загальну суму 32 541,01 грн.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (49005, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, вул. Сімферопольська, будинок 17-А ЄДРПОУ 44118658) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати по справі у розмірі 3434, 98 грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.
Повний текст рішення суду складений 10 квітня 2026 року.

Суддя С.В. Ніколайчук