Справа № 206/1628/26 
Провадження № 1-кп/206/345/26 

ВИРОК 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" березня 2026 р. м. Дніпро

Самарський районний суд міста Дніпра в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретареві ОСОБА_2 ,
розглянувши в спрощеному провадженні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №12025047230000213  від 16.12.2025р. відносно:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, маючого середньо-спеціальну освіту, офіційно не працевлаштованого, не маючого на утриманні малолітніх та непрацездатних осіб, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого в силу ст. 89 КК України,
обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,
В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 , обвинувачується в тому що він, 08 грудня 2025 року приблизно о 17 годині 00 хвилин перебуваючи в орендованій кімнаті АДРЕСА_2 , разом зі своєю співмешканкою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підґрунті особистих сімейних непорозумінь, які склалися під час їхнього спільного проживання,почав висловлюватися на її адресу нецензурною лайкою та ображати її. 
У подальшому, цього ж дня та в цей же час, під час побутового конфлікту ОСОБА_3 почав застосовувати до співмешканки ОСОБА_4 фізичне та психологічне насильство, силоміць виштовхуючи її з кімнати, та забравши в неї з рук малолітню доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зачинився в кімнаті, залишивши потерпілу у спільному приміщенні кухні гуртожитку. Після чого, ОСОБА_4 залишилась на ночівлю у знайомої ОСОБА_6 . Наступного дня, 09 грудня 2025 року приблизно о 08 годині 00 хвилин, потерпіла ОСОБА_4 повернулась до кімнати АДРЕСА_2 , де перебував ОСОБА_3 разом із малолітньою донькою. На ґрунті неприязних відносин між ними знову виник конфлікт, у ході якого ОСОБА_3 почав поводити себе агресивно, кричати та перешкоджати потерпілій у доступі до дитини, після чого, пішов з дому на деякий час.
В цей же день, ОСОБА_3 , повернувшись до місця спільного проживання, близько 14 години 00 хвилин перебуваючи у приміщенні кімнати АДРЕСА_2 , продовжив реалізовувати раніше виниклий злочинний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 , перебуваючи позаду від неї на відстані витягнутої руки, наніс потерпілій один удар кулаком в спину, декілька хаотичних ударів кулаками по обом рукам потерпілої, а також один удар правою ногою в область стегна. 
Після чого, потерпіла намагаючись уникнути фізичного насильства з боку ОСОБА_3 вийшла з кімнати. Однак, не зупиняючись на досягнутому, в цей же день та час, перебуваючи за місцем спільного мешкання, ОСОБА_7 діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді тілесних ушкоджень, наздогнав потерпілу та почав хаотично наносити численні удари кулаками по голові, обличчю, тулубу, верхніх та нижніх кінцівках. Вказані дії відбувались
у присутності малолітньої доньки ОСОБА_5 , яка в цей час знаходилась
в кімнаті.
Таким чином, своїми умисними діями,  ОСОБА_3 спричинив співмешканці ОСОБА_4 тілесні ушкодження у вигляді: тридцяти семи синців - голови, обличчя, тулубу, верхніх та нижніх кінцівок, які відносяться до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
В обвинувальному акті прокурором зазначено клопотання, в якому просить розглянути кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні проступку, передбаченого ч.2 ст.125 КК України у спрощеному порядку без проведення судового розгляду у судовому засіданні.
Потерпілою ОСОБА_4 , подано заяву про згоду зі встановленими досудовим розслідуванням обставинами, з кваліфікацією кримінального проступку, передбаченого ч.2ст.125 КК України, з розглядом обвинувального акту в спрощеному провадженні в відсутність потерпілої, без проведення судового розгляду в судовому засіданні, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження, згідно з ч.2 ст.302 КПК України, у разі надання згоди на розгляд обвинувального акту у спрощеному порядку, буде позбавлена права оскаржувати вирок в апеляційному порядку, з підстав розгляду провадження у відсутність учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставинами.
Обвинувачений ОСОБА_3 надав письмову заяву, складену у присутності захисника-адвоката ОСОБА_8 , в якій зазначає, що свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст.125 КК України беззаперечно визнає в повному обсязі, вважає, що досудовим розслідуванням обставини вчинення кримінального правопорушення встановлені в повному обсязі.
Також, у вказаній заяві зазначив, що йому роз`яснено та зрозуміло зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також про його обізнаність у тому, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.
Відповідно до ч.2 ст.381 КПК України, суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини та згідний з розглядом обвинувального акту.
Згідно ч.2 ст.382 КПК України, вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироці суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.
Враховуючи викладене, положення підпункту 6 пункту 4 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №2617-VIII, те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, заяву останнього, в якій він зазначає, що не оспорює встановлені під час дізнання обставини та згодний з розглядом обвинувального акту у спрощеному порядку без його участі, відсутність сумнівів у добровільності такої позиції обвинуваченого, з урахуванням його клопотання, та клопотання прокурора, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт має бути розглянутий в порядку, визначеному статтями 381-382 КПК України.
Наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини, і не може автоматично вважатись порушенням п. 1ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
При цьому, у відповідності до частини 4 ст.107 КПК України в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Дослідивши наявні у кримінальному провадженні докази, які є належними, допустимими та достатніми для ухвалення обвинувального вироку, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, повністю доведена.
Кваліфікація вчиненого ОСОБА_3 за ч.2 ст.125 КК України правильна,за ознакою - умисного заподіяння легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Призначаючи покарання ОСОБА_3 , суд відповідно до ст. 65 КК України враховує, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують покарання, а саме, що він повністю визнав свою вину, щиро розкаявся.
Обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_3 відповідно
до ст. 67 КК України,є вчинення кримінального правопорушення у присутності малолітньої дитини, вчинення кримінального правопорушення щодо подружжя чи колишнього подружжя або іншої особи, з якою винний перебуває (перебував) у сімейних або близьких відносинах.
Приймаючи до уваги характер діяння, спосіб його вчинення, особу винного, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 слід призначити покарання у виді штрафу в межах санкції ч. 2ст.125 КК України.
На думку суду таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Долю речових доказів по кримінальному провадженню суд вирішує у відповідність ст.100 КПК України.
Керуючись ст.ст.369-371,373-374,381-382 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, та призначити йому покарання у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі 100 (ста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) гривень.
Речові докази: DVD-R диск з одним відео файлом export-jzwkf зберігати в матеріалах справи.
Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.
На підставі ч.1ст.394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.
Копія вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надсилається учасникам судового провадження.

Суддя: ОСОБА_1