ПОСТАНОВА 
Іменем України

22 квітня 2026 року         м. Кропивницький

справа № 404/3997/25
провадження № 22-ц/4809/861/26 

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: Карпенка О. Л. (головуючий, суддя-доповідач), Мурашка С.І., Чельник О.І.,
учасники справи:
позивач – ОСОБА_1 ,
відповідач – ОСОБА_2 ,
розглянувши за правилами спрощеного (письмового) позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якого діє представник – адвокат Захарченко Ігор Васильович, на ухвалу Фортечного районного суду м. Кропивницького (суддя Іванова Н.Ю.) від 11.02.2026,
ВСТАНОВИВ:
1. Короткий зміст позовних вимог
24.04.2025 ОСОБА_1 , від імені якого діє представник – адвокат Захарченко Ігор Васильович, звернувся до ОСОБА_2 з позовом про стягнення боргу за договором позики. 
В обґрунтування своєї вимоги позивач зазначив, що 30.06.2021 між ним та відповідачем був укладений договір позики, відповідно до умов якого він передав відповідачу грошові кошти у розмірі 2 038 222,50 грн, строком до 30.11.2021.
Вказаний договір сторони посвідчили у приватного нотаріуса Кропивницького міського нотаріального округу Кіровоградської області Бондаренко Алли Вячеславівни, про що було внесено до реєстру запис № 3202.
Оскільки відповідач зобов`язання за договором не виконав та не повернув грошові кошти у погоджений сторонами строк, позивач просив суд стягнути з відповідача зазначену заборгованість.
2. Короткий зміст судового рішення
11.02.2026 Фортечний районний суд м. Кропивницького постановив ухвалу, якою зупинив провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики до набрання законної сили рішення суду по цивільній справі №405/7863/25 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору приватний нотаріус Кропивницького міського нотаріального округу Кіровоградської області Бондаренко Алла Вячеславівна, про визнання договору позики недійсним.
Суд першої інстанції мотивував свою ухвалу тим, що результат розгляду справи про визнання договору позики недійсним має безпосереднє відношення до даної справи про стягнення заборгованості за договором, а отже, враховуючи положення п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, суд зупинив провадження у цій справі до набрання законної сили рішення в іншій справі.
3. Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги
ОСОБА_1 , від імені якого діє представник – адвокат Захарченко Ігор Васильович, подав апеляційну скаргу на ухвалу Фортечного районного суду м. Кропивницького від 11.02.2026 в частині зупинення провадження у справі, просив скасувати її та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Апелянт зазначив, що вимоги у цій справі стосуються стягнення з відповідача грошових коштів. Доведення факту передачі позивачем коштів входить до предмета доказування справі, а тому задоволення позову про визнання договору позики недійсним не вплине на результат розгляду цієї справи, оскільки за умови доведення факту передачі позивачем вказаних грошових коштів відповідачу, такі кошти підлягають стягненню у порядку ст. 1212 ЦК України.
Окрім того, суд першої інстанції не вказав, у чому саме полягає неможливість розгляду справи, не проаналізував та не встановив, чи дійсно прийняття рішення у даній справі залежить від наслідку розгляду іншої справи. Також суд не звернув увагу на те, що ОСОБА_2 звернувся з позовом до суду лише в грудні 2025, а до цього часу заборгованість за договором позики не заперечував. 
На думку апелянта, зупиняючи провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі, суд дійшов помилкового висновку про неможливість розгляду справи про стягнення позики, а відтак оскаржена ухвалу суду є незаконною та необґрунтованою й підлягає скасуванню.
4. Відзив на апеляційну скаргу від учасників справи до суду апеляційної інстанції не надійшов.
Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції (ч. 3 ст. 360 ЦПК України).
5. Порядок розгляду справи судом апеляційної інстанції
Згідно з ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. 
Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України, апеляційна скарга на ухвалу суду, зазначену в п. 14 ч. 1 ст. 353 цього Кодексу (ухвала суду першої інстанції про зупинення провадження у справі), розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи викладене, справа переглядається судом апеляційної інстанції за наявними у ній матеріалами без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) та без проведення судового засідання і його фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Згідно з ч. 4, ч. 5 ст. 268 та ст. 383 ЦПК України, постанова в такому випадку не проголошується, а датою її ухвалення є дата складання повного тексту судового рішення.
6. Встановлені судом першої інстанції обставини:
ОСОБА_1 звернувся до ОСОБА_2 з позовом про стягнення боргу за договором позики від 30.06.2021, відповідно до якого він передав останньому грошові кошти у розмірі 2 038 222,50 грн, строком до 30.11.2021, а той позику не повернув.
Ухвалою Фортечного районного суду міста Кропивницького від 28.04.2025 відкрито провадження у справі № 404/3997/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики. 
Крім того, ухвалою Подільського районного суду міста Кропивницького від 22.12.2025 відкрито провадження у справі № 405/7863/25 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - приватний нотаріус Кропивницького міського нотаріального округу Кіровоградської області Бондаренко А.В., про визнання договору позики від 30.06.2021 недійсним.
19.01.2026 ОСОБА_2 звернувся до Фортечного районного суду міста Кропивницького з клопотанням про зупинення провадження у справі № 404/3997/25 до набрання законної сили рішенням суду у справі № 405/7863/25, оскільки у разі задоволення позовної заяви у справі № 405/7863/25 відпадуть підстави задоволення позовної заяви у цій справі.
7. Позиція апеляційного суду щодо апеляційної скарги
Відповідно до ч. 1, 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Відповідно до частин 1, 2, 4 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Переглянувши справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги за наявними у ній доказами, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що ухвала суду першої інстанції відповідає зазначеним нормам закону, а тому вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню.
8. Мотиви ухваленого апеляційним судом рішення
8.1. Норми права та їх джерела, практика їх застосування
Суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, – до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду (п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України).
Провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 6 частини першої статті 251 цього Кодексу, – до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи (п. 5 ч. 1 ст. 253 ЦПК України).
8.2. Оцінка аргументів учасників справи та висновків суду першої інстанції
Апелянт не погоджується з висновком суду першої інстанції про зупинення провадження відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України та зазначає, що суд не вказав, в чому полягає об`єктивна неможливість розгляду даної справи та не довів її наявність.
Зупинення провадження у справі – припинення процесуальних дій у справі, яке здійснюється при наявності обставин, визначених ЦПК України, які перешкоджають розгляду справи.
Зупинення провадження у справі не повинно розглядатися як затягування строків розгляду справи і має застосовуватися виключно при наявності обставин, визначених законодавцем.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України).
Відповідно до постанови Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14.02.2022 у справі № 357/10397/19, метою зупинення провадження у справі згідно з пунктом 6 частини першої статті 251 ЦПК України є виявлення обставин (фактів), які не можуть бути з`ясовані та встановлені в цьому провадженні, але мають значення для справи, провадження у якій зупинено. Об`єктивна неможливість розгляду справи до вирішення іншої справи полягає у тому, що рішення суду в іншій справі встановлює обставини, які впливають на збирання та оцінку доказів у справі, провадження у якій зупинено, зокрема факти, що мають преюдиційне значення. З огляду на вимоги закону для вирішення питання про зупинення провадження у справі суду слід у кожному конкретному випадку з`ясовувати: як пов`язана справа, яка розглядається, зі справою, що розглядається іншим судом; чим обумовлюється об`єктивна неможливість розгляду справи. Отже, необхідність в зупиненні провадження у справі виникає у випадку, якщо неможливо прийняти рішення у даній справі до ухвалення рішення в іншій справі. Тобто між справами, що розглядаються, повинен існувати тісний матеріально-правовий зв`язок, який виражається в тому, що факти, встановлені в одній із справ, будуть мати преюдиційне значення для іншої справи.
Аналогічний правовий висновок наведений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 12.11.2025 у справі № 686/30960/23, постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 14.08.2024 у справі № 214/9415/21 тощо.
Верховний Суд у складі суддів Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у п. 8.11 постанови від 01.03.2024 у справі № 910/17614/20 сформулював висновок: по-перше, провадження у справі слід зупиняти лише за наявності беззаперечних підстав для цього; по-друге, під неможливістю розгляду справи до вирішення іншої справи необхідно розуміти те, що обставини, які розглядаються в такій справі, не можуть бути встановлені судом самостійно через обмеженість своєї юрисдикції щодо конкретної справи внаслідок непідвідомчості, обмеженості предметом позову, неможливості розгляду тотожної справи, черговості розгляду вимог тощо; по-третє, обов`язкова пов`язаність справи, що зупиняється, з іншою, в якій суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на докази у цій справі, зокрема, факти, що мають преюдиційне значення. 
У цій справі, яка переглядається в апеляційному порядку, ОСОБА_1 звернувся із позовом про стягнення заборгованості за договором позики грошей від 30.06.2021 та зазначив, що відповідач ОСОБА_2 не виконав зобов`язання по поверненню грошових коштів у встановлений договором строк до 30.06.2021. Також зазначив, що вказаний договір сторони посвідчили у приватного нотаріуса Кропивницького міського нотаріального округу Кіровоградської області Бондаренко А. В., про що було вчинено запис у реєстрі за № 3202.
21.08.2025 ОСОБА_2 звернувся до Фортечного районного суду міста Кропивницького із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про визнання недійсним договору позики грошей від 30.06.2021 (а. с 32 – 36).
Однак ухвалою Фортечного районного суду міста Кропивницького від 17.11.2025 у справі № 404/3997/25 у прийнятті зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання недійсним договору позики відмовлено з тих мотивів, що їх спільний розгляд ускладнить вирішення справи (а. с. 95). 
17.12.2025 ОСОБА_2 звернувся до Подільського районного суду м. Кропивницького з позовом до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору приватний нотаріус Кропивницького міського нотаріального округу Кіровоградської області Бондаренко А.В., про визнання договору позики грошей від 30.06.2021 недійсним з підстав, передбачених ст. 231 ЦК України, а також з підстав того, що грошові кошти він від відповідача не отримував (а. с. 111 – 120).
Ухвалою Подільського районного суду міста Кропивницького від 22.12.2025 відкрито провадження у справі № 405/7863/25 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - приватний нотаріус Кропивницького міського нотаріального округу Кіровоградської області Бондаренко А.В., про визнання договору позики від 30.06.2021 недійсним.
Отже, з підстави, передбаченої п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню за сукупності таких умов:
1)наявність двох справ, які розглядаються судами, та пов`язані між собою; 
2)відсутність у розпорядженні суду, який розглядає справу, що зупиняється, доказів, які дозволяли б встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду та мають значення для справи, зокрема фактів, що матимуть преюдиційне значення; 
3)такі обставини (факти) можуть бути встановлені в іншій пов`язаній справі, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства;
4)відсутність в іншій справі, до вирішення якої зупиняється провадження, судового рішення, яке набрало законної сили.
Крім того, тлумачення п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України дає підстави вважати, що зупинення провадження у справі з цих підстав є вимушеною та необхідною мірою, якщо суд об`єктивно позбавлений можливості розглянути цю справу до вирішення іншої судової справи. 
Тобто, суд стає зобов`язаний зупинити провадження у справі лише тоді, коли подальший її розгляд є неможливий (неможливо вчинити будь-які процесуальні дії та/або ухвалити рішення) до вирішення іншої справи.
Місцевий суд, зупиняючи провадження у справі № 404/3997/25, врахував, що така підстава для зупинення провадження у справі, передбачена п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, застосовується, зокрема, у тому разі, коли в іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.
З огляду на це апеляційний суд погоджується з оскарженою ухвалою суду першої інстанції, оскільки справа № 404/3997/25 дійсно пов`язана із справою № 405/7863/25 так, підстави виникнення спірних правовідносин в обох справах є спільні – договір позики грошей від 30.06.2021.
Так у справі № 404/3997/25 підставою позову є невиконання відповідачем вказаного договору позики, а у справі № 405/7863/25 - дійсність цього договору з підстав, передбачених ч. 1 ст. 231 ЦК України, згідно з яких правочин є оспорюваним, оскільки може бути визнаний судом недійсним. 
Таким чином, у справі № 405/7863/25 може бути спростована презумпція дійсності договору. Натомість у справі № 404/3997/25, з огляду на предмет спору, норми статей 204, 215, 215, 216 ЦК України та той факт, що суд відмовив у прийнятті зустрічного позову, суд не може робити таких висновків, тобто встановити факт недійсності договору позики. 
У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.
Натомість визнання договору недійсним в судовому порядку означатиме те, що цей договір не створює цивільних прав та обов`язків, на виникнення яких він був укладений. Наслідок такого правочину – реституція, відшкодування збитків та моральної шкоди, якщо такі бали завдані. 
Оскільки рішення суду у справі про визнання недійсним договору позики може істотно вплинути на встановлення та оцінку фактів, які мають значення для вирішення справи про стягнення заборгованості за цим договором, але наразі таке рішення інший суд ще не постановив і справа перебуває на його розгляді, тому Фортечний районний суд м. Кропивницького обґрунтовано задовольнив клопотання відповідач про зупинення провадження у справі № 404/3997/25 до набрання законної сили рішення суду у справі № 405/7863/25.
Колегія суддів апеляційного суду погоджується з правильним по суті висновком місцевого суду про те, що наразі існують, передбачені п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, підстави, за яких суд зобов`язаний зупинити провадження у справі. 
При цьому Колегія суддів апеляційного суду не бере до уваги довід апеляційної скарги про те, що задоволення позову про визнання договору позики недійсним не вплине на результат розгляду цієї справи, оскільки за умови доведення факту передачі позивачем вказаних грошових коштів відповідачу, такі кошти підлягають стягненню у порядку ст. 1212 ЦК України.
Такий аргумент апелянта є хибним, адже у справі № 404/3997/25 позивач, корисуючись своїм правом визначати предмет та підстави свого позову, висунув вимогу саме про стягнення простроченої заборгованості за договором, а не будь-яку іншу вимогу.
Диспозитивність - один з базових принципів судочинства, керуючись яким, позивач самостійно вирішує, які позовні вимоги заявляти та якими обставинними їх обґрунтовувати, а також покладає на суд обов`язок розглядати лише ті питання, про вирішення яких його просять сторони у справі, та позбавляє можливості ініціювати судове провадження. 
Отже, твердження позивача, як по суті зводиться до того, що підстави його позову не мають істотного значення для вирішення цієї справи, суперечить нормам цивільного процесуального права. 
9. Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги
Відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 374 та ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про передчасний та помилковий висновок суду щодо неможливості розгляду справи № 404/3997/25 до прийняття рішення у справі № 405/7863/25 є хибними. 
Натомість суд повно і правильно встановив обставини справи, в межах вирішення питання про зупинення провадження у справі, правильно застосував відповідні норми матеріального та процесуального права. 
Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що вимоги апеляційної скарги є необґрунтованими й задоволенню не підлягають.
Керуючись ст. ст. 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Вимоги апеляційної скарги ОСОБА_1 , від імені якого діє представник – адвокат Захарченко Ігор Васильович, залишити без задоволення, а ухвалу Фортечного районного суду м. Кропивницького від 11.02.2026 – без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 3 ст. 394 ЦПК України.

Головуючий О. Л. Карпенко

Судді: С. І. Мурашко

О. І. Чельник