16.04.26

Справа № 635/7000/25
Провадження № 2/635/147/2026

ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 квітня 2026 року смт. Покотилівка 
Харківський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді - Савченка Д.М.,
секретар судового засідання – Устіч Л.О.,
учасники справи:
позивач – ОСОБА_1 ,
представник позивача – адвокат Біленко Олександр Олександрович,
відповідач – ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -
в с т а н о в и в:
Представник ОСОБА_1 -адвокат Біленко Олександр Олександрович звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якій, з урахуванням уточнень, просить стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача грошові кошти у розмірі 50 000,00 доларів США.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що ОСОБА_2 є приватним співвласником 3/5 часток житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 . 13.12.2019 відповідачкою ОСОБА_2 було складено розписку, в якій остання зазначає про продаж ОСОБА_1 3/5 часток житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 за 50 000 доларів США, які відповідач отримала від відповідача. Підготовку технічної документації для нотаріального оформлення права власності на домоволодіння та права підписання всіх документів від імені ОСОБА_2 передано по генеральній довіреності ОСОБА_1 . Однак, до теперішнього часу відповідач ОСОБА_2 так і не здійснила відчуження права власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , як і не повернула грошових коштів за розпискою.
Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 29.08.2025 року відкрито провадження у справі, розгляд справи суд вирішив проводити у порядку загального позовного провадження
Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 29.08.2025 року забезпечено позов.
Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 10.11.2025 підготовче провадження закрито, призначено справу до судового розгляду.
Позивач у судове засідання не з`явилась, повідомлялась своєчасно і належним чином, в заяві просила проводити розгляд справи без її участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала.
Відповідач в судове засідання не з`явилась, про час та місце проведення судового засідання повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила.
Інших заяв та клопотань від сторін не надійшло.
Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення.
Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами.
Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 21.08.2025, відповідач ОСОБА_2 є співвласником 3/5 часток житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .
13.12.2019 ОСОБА_2 складено розписку наступного змісту:
«Я, ОСОБА_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_1 , виданий Харківським РВ УМВС в Харківській області 09.06.1999, продала ОСОБА_1 , зареєстрованій за адресою: АДРЕСА_2 ,
домоволодіння, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , належне мені особисто, яке складається з: - 3/5 часток житлового будинку, загальною площею 65,4 м2, який на плані визначений як кв. АДРЕСА_3 , та - двоповерхового житлового будинку в цілому, загальною площею 235 м2, добудованим, без внутрішніх оздоблювальних робіт і не введений в експлуатацію.
Домоволодіння продане за суму 50 000 доларів США (п`ятдесят тисяч доларів США), що складає на момент угоди 1 200 000 грн (один мільйон двісті тисяч гривень) по курсу НБУ.
Гроші мною отримано, претензій по взаєморозрахунку не маю. Домоволодіння фактично передано в користування та володіння ОСОБА_1 .
Підготовку технічної документації для нотаріального оформлення права власності на домоволодіння та права підписання всіх документів від мого імені передано по генеральній довіреності ОСОБА_1 у зв`язку зі станом мого здоров`я.»
Вказана розписка власноручно написана та засвідчена особистим підписом відповідача ОСОБА_2 .
Вказаною розпискою відповідач ОСОБА_2 засвідчила факт отримання від позивача ОСОБА_1 , грошових коштів у сумі 50 000,00 доларів США (п`ятдесят тисяч доларів США), що складало по курсу НБУ 1 200 000 грн.
ОСОБА_2 не здійснила відчуження права власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , і не повернула грошових коштів за розпискою.
Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин та досліджених в судовому засіданні наданих доказів, прийшов до висновку про повне задоволення позовних вимог, виходячи з наступних підстав.
Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
За ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до ч. 1 та 3 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11, ч. 1 та ч. 2 ст. 509 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
До підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, належать договори та інші правочини.
Частиною 1 ст. 202 ЦК України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Частиною першою ст. 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).
За п. 1 та п. 4 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, та відшкодування збитків та моральної шкоди.
Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 615 ЦК України, у разі порушення зобов`язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.
Згідно ч. 1 ст. 623 ЦК України, боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.
За ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
З вищевикладеного вбачається, що відповідачка ОСОБА_2 отримала від ОСОБА_1 за розпискою грошові кошти у рахунок укладання в майбутньому договору купівлі-продажу житлового будинку.
Зміст розписки свідчить про наявність між нами, сторонами, зобов`язальних (договірних правовідносин).
Відповідно до ч. 2 ст. 570 ЦК України, якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.
Аванс (попередня оплата) - це грошова сума, яка не забезпечує виконання договору, а є сумою, що перераховується згідно з договором наперед, у рахунок майбутніх розрахунків, зокрема, за товар який має бути поставлений, за роботи, які мають бути виконані.
Аванс підлягає поверненню особі, яка його сплатила, у випадку невиконання зобов`язання, за яким передавався аванс, незалежно від того, з чиєї вини це відбулося (постанова Верховного Суду від 21.02.2018 у справі № 910/12382/17, постанова Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справі № 918/631/19, провадження № 12-42гс20).
У постанові Верховного Суду України від 13.02.2013 у справі № 6-176цс12 зроблено висновок про те, що «оскільки договір купівлі-продажу будинку, який би за своєю формою та змістом відповідав вимогам закону, між сторонами у справі укладено не було, а сторони лише домовилися укласти такий договір в майбутньому, передана відповідачу грошова сума в є авансом, який підлягає поверненню позивачу».
Аванс не має забезпечувальної функції, якщо основний договір не укладено з ініціативи будь-якої зі сторін, то аванс повертається його власникові.
Оскільки договір купівлі-продажу, який би за своєю формою та змістом відповідав вимогам законодавства між ОСОБА_1 , та відповідачкою ОСОБА_2 укладено не було, а лише існувала домовленість укласти такий договір у майбутньому, то передана ОСОБА_1 грошова сума є авансом, який підлягав поверненню.
Враховуючи наведене та положення ст. 570 ЦК України, передана згідно розписки сума фактично є авансом.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеною у постанові від 31.03.2023 у справі №716/2052/20, згідно якої у разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів в іноземній валюті, яка отримана у позику.
Таким чином, сума грошових коштів, що за своєю правовою природою є авансом, підлягає поверненню особі, яка їх сплатила, незалежно від того, з вини якої сторони не відбулося укладення договору, а так, позовні вимоги підлягають задоволенню.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи вищенаведене, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 12596,48 грн. пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 247, 263-265, 280-283 ЦПК України, суд,-
ВИРІШИВ :
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості – задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 50000 (п`ятдесят тисяч) доларів США, а також судові витрати в сумі 12596 (дванадцять тисяч п`ятсот дев`яносто шість) гривень 48 коп.
Відповідачем протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення відповідно до вимог ст.ст.284-285 ЦПК України.
Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання (реєстрації): АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .
Відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання (реєстрації): АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Суддя      Д.М. Савченко