ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2026 року
м. Хмельницький

Справа № 670/661/24
Провадження № 22-ц/820/405/26

Хмельницький апеляційний суд у складі
колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ
Спірідонової Т.В. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Костенка А.М.,
розглянув в порядку частини 1 статті 369 ЦПК України цивільну справу №670/661/24 за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Перша» на рішення Віньковецького районного суду Хмельницької області від 17 листопада 2025 року, в складі судді Голуба О.Є., за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Перша», третя особа: Приватне акціонерне товариство «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», про стягнення майнової та моральної шкоди,
встановив:
Описова частина 
Короткий зміст позовних вимог 
В серпні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому, з урахуванням зменшення позовних вимог, просив стягнути на його користь з ОСОБА_2 майнову шкоду в розмірі 1050 грн та 5000 грн моральної шкоди, стягнути з ПрАТ «СК «Перша» на його користь 19311,62 грн майнової шкоди.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 06 липня 2024 року близько 11 год. 40 хв. у селищі Віньківці Хмельницького району Хмельницької області по вул. Центральній, неподалік магазину «Центральний» та місцевої церкви він керував транспортним засобом ГАЗ 3110 та рухався в напрямку селища Нова Ушиця. На цей час в салоні автомобіля знаходилася також ОСОБА_3 . На узбіччі вулиці був припаркований автомобіль «Volkswagen Bora» темно-синього кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 . При порівнянні з даним транспортним засобом автомобіль «Volkswagen Bora» здійснив рух ліворуч у напрямку селища Нова Ушиця, тобто у попутному йому напрямку. Внаслідок таких дій відбулося зіткнення транспортних засобів ГАЗ 3110, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 та «Volkswagen Bora», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 . В результаті ДТП автомобіль ГАЗ 3110 отримав механічні ушкодження у вигляді деформованих задніх та передніх правих дверей, переднього правого крила та правого дзеркала. Зазначає, що виконуючи маневр, водій транспортного засобу «Volkswagen Bora» ОСОБА_2 не дотрималася вимог підпунктів б, д, е пункту 2.3, пунктів 9.2 та 10.1 Правил дорожнього руху, внаслідок чого відбулося зіткнення транспортних засобів, чим завдано йому майнової шкоди. Відповідно до звіту про оцінку майна №0182024-010802 від 01 серпня 2024 року розмір відновлювального ремонту даного автомобіля становить 20361,62 грн. Після заподіяння дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 будь-яких заходів щодо відшкодування шкоди не вживала. ОСОБА_2 як власник наземного транспортного засобу застрахувала свою цивільно-правову відповідальність у ПрАТ «СК «Перша».
Також внаслідок ДТП позивач пережив сильний стрес. Від отриманих фізичних та душевних страждань погіршився його моральний стан, він став дратівливим, постійно відчуває страх за своє життя та здоров`я, погіршився сон, він вимушений вживати знеболюючі та заспокійливі препарати. Після ДТП порушився щоденний побут позивача, він змушений був звертатися в правоохоронні органи, до експертів та адвоката. Як наслідок йому було завдано фізичних та душевних страждань, значно погіршився стан його здоров`я та можливість вести повноцінне життя. Розмір моральної шкоди оцінює в 5000 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Віньковецького районного суду Хмельницької області від 17 листопада 2025 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1050 грн майнової та 3500 грн моральної шкоди. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 455,47 грн судового збору та 3760,50 грн витрат на правничу допомогу. Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави 3183,60 грн витрат на проведення експертизи. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Перша» на користь ОСОБА_1 12718,02 грн майнової шкоди. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Перша» на користь ОСОБА_1 398,85 грн судового збору та 3293 грн витрат на правничу допомогу. В решті позовних вимог відмовлено.
Задовольняючи частково позовну заяву, суд виходив з того, що відсутність протоколу про адміністративне правопорушення та постанови про притягнення до адміністративної відповідальності не є перешкодою для виплати страхового відшкодування, якщо вина водія доведена іншими належними доказами. Встановивши вину відповідачки, яка керувала автомобілем «Volkswagen Bora»,на підставі судової експертизи та відеозаписів, суд дійшов висновку про стягнення з ОСОБА_2 1050 грн фізичного зносу. Оскільки в матеріалах справи відсутні відомості про фактичне здійснення ремонту автомобіля позивачем, а кошти стягуються безпосередньо на рахунок позивача, підстави для стягнення страхової виплати з врахуванням ПДВ відсутні. Отже, сума страхового відшкодування, яке підлягає стягненню з ПрАТ «СК «Перша» на користь позивача складає: 12718,02 грн (19311,62 грн (загальна сума заявлених матеріальних збитків за винятком фізичного зносу) – 3200 грн (франшиза) – 3393,60 грн (загальна сума ПДВ)).
Крім того, внаслідок ДТП потерпілий зазнав негативних наслідків, був позбавлений можливості користуватися транспортним засобом, що порушило його щоденний графік та звичний спосіб життя, від отриманих фізичних та душевних страждань погіршився його моральний стан. Тому, виходячи із засад співмірності, розумності та справедливості, суд дійшов висновку, що необхідною й достатньою компенсацією для позивача є визначення розміру відшкодування моральної шкоди в розмірі 3500 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги
В апеляційній скарзі ПАТ «СК «Перша», посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог до ПАТ «СК «Перша» скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.
Узагальнення доводів апеляційної скарги
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що висновки суду не відповідають обставинам справи, також судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи. Зазначає, що твердження позивача про те, що дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення ОСОБА_2 п. 2.3, п. 9.2, 10.1 ПДР України, не підтверджуються жодними належними доказами. Позивачем не надано ні постанови суду, відповідно до якої ОСОБА_2 було притягнуто до адміністративної відповідальності за фактом вчинення ДТП, ні повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (Європротокол), зі змісту якого вбачалась би вина відповідачки. Відтак, у ПрАТ «СК «Перша» відсутні підстави для здійснення виплати страхового відшкодування. 
При цьому, повний перелік документів, бланків, включаючи бланк повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (Європротокол) було направлено ПрАТ «СК «Перша» через додаток «Viber» ОСОБА_1 . Однак, ні позивач, ні відповідачка не звертались до ПрАТ «СК «Перша» з письмовим повідомленням або із заявою про виплату страхового відшкодування.
Позивач не надав акт огляду пошкодженого транспортного засобу до суду, що унеможливило для суду та відповідачки ОСОБА_2 перевірити відповідність пошкоджень, отриманих унаслідок ДТП, тим, які були зафіксовані під час огляду. 
Судом не взято до уваги, що тільки до заяви про зміну предмету позову представником позивача (повноваження якого не підтверджені належним чином) надано копію акта огляду від 01 серпня 2024 року, однак судом даний акт огляду не повинен був братися до уваги, оскільки його зміст не відповідає вимогам, встановленим в Методиці товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженим наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року №142/5/2092. Судом також не досліджено той факт, що даний акт огляду не містить усю необхідну інформацію, перелік якої визначений в п. 5.3 та п. 5.5 Методики, зокрема, ідентифікаційні дані ТЗ – VIN-код, показники одометра, інформацію чи відновлювався ремонтом даний транспортний засіб до даної ДТП та наявність/ відсутність пошкоджень, пов`язаних з даним ДТП. Також судом не з`ясовано, що у випадку здійснення виплати страхового відшкодування безпосередньо на рахунок потерпілого, такий розмір страхового відшкодування зменшується на суму податку на додану вартість.
Вважає помилковими висновки суду з приводу розміру страхового відшкодування та звіту про оцінку майна №01082024_010802. Зокрема, в звіті, в розділі «2.5. Вихідні дані» зазначено, що даний звіт складено на підставі: заяви замовника (позивача), даних технічного паспорта, акта технічного огляду, фотографій. Однак, він не містить ні акта технічного огляду, ні фотографій пошкодженого автомобіля. Також, апелянта позбавили можливості перевірити відповідність реальних пошкоджень, завданих автомобілю, тим, які зазначено в акті огляду, на підставі якого в подальшому складено звіт про оцінку майна.

Процесуальні дії апеляційного суду
Ухвалами Хмельницького апеляційного суду від 05 січня 2026 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Перша» та призначено справу до судового розгляду.
Відповідно до частини 1 статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.
Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Згідно з частиною 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Враховуючи викладене, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до положень статті 369 ЦПК України, за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Узагальнені доводи та заперечення учасників справи
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Мотивувальна частина
Встановлені фактичні обставини справи 
Встановлено, що 06 липня 2024 року близько 11 год. 40 хв. в селищі Віньківці Хмельницького району Хмельницької області сталася дорожньо-транспортна пригода за участі двох транспортних засобів ГАЗ 3110, 2000 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 та Volkswagen Bora, державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 внаслідок порушення нею пунктів 10.4, 10.1 Правил дорожнього руху.
Відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, транспортний засіб ГАЗ 3110, 2000 року випуску, фіолетового кольору, державний номерний знак НОМЕР_2 , належить на праві власності ОСОБА_4 .
Згідно з копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, транспортний засіб Volkswagen Bora, 2001 року випуску, синього кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , належить на праві власності ОСОБА_5 .
Після ДТП сторони претензій по факту ДТП одна до одної не мали, що підтверджується їхніми письмовими заявами від 06 липня 2024 року на ім`я начальника СПД №1 ВП №3 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області.
З листа т.в.о. начальника СПД №1 ВП №3 ХРУП ГУНП в Хмельницькій області від 15 липня 2024 року вбачається, що матеріали за фактом ДТП не складалися, оскільки учасники претензій один до одного не мали, допомоги працівників поліції не потребували.
З долученого до даної відповіді відеозапису вбачається, що відображені на відео події мали місце 06 липня 2024 року, в присутності працівника поліції, старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 , Дурдас О.А. та ОСОБА_2 пройшли огляд на стан алкогольного сп`яніння, результати огляду показали 0 проміле, з результатами огляду учасники ДТП погодилися. Надалі інспектором було роз`яснено їхні права та обов`язки, сторони від оформлення адміністративних матеріалів відмовилися, оскільки домовилися оформити ДТП самостійно.
Із звіту про оцінку майна №01082024_010802, виконаного експертом оцінювачем ТОВ «Експерт-А» на замовлення ОСОБА_1 вбачається, що вартість відновлювальних робіт автомобіля «ГАЗ» моделі «3110», д.н.з. НОМЕР_2 , станом на дату оцінки 30 липня 2024 року становить 20361,62 грн та розмір матеріального збитку, завданий власнику автомобіля «ГАЗ» моделі «3110», д.н.з. НОМЕР_2 , станом на дату оцінки 30 липня 2024 року становить 20361,62 грн.
Відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №216456167 цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 застрахована у ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» (страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю, – 320000 грн, за шкоду, заподіяну майну, – 160000 грн, франшиза – 2500 грн).
Відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 219944781 цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 застрахована у Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Перша». Строк дії даного полісу з 22.03.2024 до 21.03.2025 включно, страхувальник – ПрАТ «Страхова компанія «Перша» (страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю, – 320000 грн, за шкоду, заподіяну майну, – 160000 грн, франшиза – 3200 грн).
Протокол у справі про адміністративне правопорушення про вчинення дорожньо-транспортної пригоди 06 липня 2024 року в селищі Віньківці Хмельницької області не складався, що визнається сторонами та підтверджується листом начальника СПД №1 ВП №3 ХРУП ГУНП в Хмельницькій області.
Відповідно до висновку судової фототехнічної та інженерно-транспортної експертизи, проведеної Хмельницьким науково-дослідним експертно-криміналістичним центром №КСЕ-19/123-25/1770 від 08 квітня 2025 року, встановлено, що у дорожньо-транспортній ситуації, яка відображена на відеозаписі з назвою «video_2024-09-01_09-08-12.mp4», що містить сюжетну лінію ДТП, який міститься на компакт-диску наданому на дослідження, в діях водія автомобіля марки Volkswagen Bora ОСОБА_2 вбачаються невідповідності нормативним вимогам п. 10.4, 10.1 Правил дорожнього руху та те, що дані дії водія автомобіля марки Volkswagen Bora ОСОБА_2 , які не відповідали вимогам п.10.4, 10.1 Правил дорожнього руху, сформували необхідні умови для виникнення події, і з технічної точки зору перебували в причинному зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права
Згідно із частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до частин 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Рішення суду першої інстанції оскаржується в частині стягнення коштів з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Перша», а тому в частині стягнення коштів з ОСОБА_2 не є предметом апеляційного перегляду.
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Частиною 1 статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина 1 статі 15 ЦК України).
Згідно з частиною 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).
Особа, яка застрахувала свою відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (відшкодуванням) (стаття 1194 ЦК України).
Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV).
Страхова сума – це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування (пункти 9.1 і 9.4 статті 9 Закону №1961-IV).
У разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду. У такому разі водії транспортних засобів після складення зазначеного в цьому пункті повідомлення мають право залишити місце дорожньо-транспортної пригоди та звільняються від обов`язку інформувати відповідні підрозділи Національної поліції про її настання. У разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників відповідних підрозділів Національної поліції розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, не може перевищувати максимальних розмірів, затверджених Уповноваженим органом за поданням МТСБУ, що діяли на день настання страхового випадку (пункт 33.2 статті 33 Закону №1961-IV).
У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки (стаття 29 Закону №1961-IV).
Страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування (пункт 36.6 статті 36 Закону №1961-IV).
Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом №1961-IV у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди без урахування зносу і сумою страхового відшкодування (постанова Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц).
Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
З огляду на зазначене, сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу.
Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок ДТП породжує деліктне зобов`язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обов`язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника (в договірному зобов`язанні ним є страховик).
Отже, у разі якщо деліктні відносини поєдналися з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування є страховик завдавача шкоди. Такий страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у порядку, передбаченому Законом № 1961-IV. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього.
Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно із цим договором або Законом № 1961-IV у страховика не виникло обов`язку з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених статтею 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. У такому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.
Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961-IV).
Такий висновок відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, висловленій 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц.
Також у постанові від 14 грудня 2021 року в справі №147/66/17 Велика Палата Верховного Суду наголосила, що основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми. Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом №1961-IV у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.
Схожа позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц.
Судом встановлено, що 06 липня 2024 року близько 11 год. 40 хв. у селищі Віньківці Хмельницького району Хмельницької області по вул. Центральній, неподалік магазину «Центральний» ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Volkswagen Bora», д.н.з. НОМЕР_1 , здійснюючи поворот ліворуч із крайнього правого положення не переконалася у безпечності маневру, не надала дороги попутному транспортному засобу, внаслідок чого допустила зіткнення з автомобілем ГАЗ 3110, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням позивача ОСОБА_1 , чим порушила вимоги пунктів 10.1, 10.4 Правил дорожнього руху. Транспортні засоби отримали механічні пошкодження.
Вказані обставини підтверджуються копією відеозапису з місця події, висновком експерта №КСЕ-19/123-25/1770 від 08 квітня 2025 року та показаннями, допитаних в суді першої інстанції свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 . 
Відповідно до висновку експерта №КСЕ-19/123-25/1770 від 08 квітня 2025 року, наданого за результатами судової фототехнічної та інженерно-транспортної експертизи, проведеної у цивільній справі №670/661/24 встановлено, що у дорожньо-транспортній ситуації в діях водія автомобіля марки Volkswagen Bora ОСОБА_2 вбачаються невідповідності нормативним вимогам п.п. 10.4, 10.1 Правил дорожнього руху та те, що дані дії водія автомобіля марки Volkswagen Bora ОСОБА_2 , які не відповідали вимогам п.п. 10.4, 10.1 Правил дорожнього руху, сформували необхідні умови для виникнення події, і з технічної точки зору перебували в причинному зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди.
В суді першої інстанції свідок ОСОБА_3 повідомила, що у результаті дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено передня та задня праві двері, переднє праве крило та розбито праве дзеркало заднього виду. 
Свідок ОСОБА_6 частково підтвердив наявні механічні ушкодження на транспортному засобі.
Свідок ОСОБА_7 підтвердила факт зіткнення правої частини автомобіля ГАЗ 3110, д.н.з. НОМЕР_2 , та лівої частини автомобіля «Volkswagen Bora», д.н.з. НОМЕР_1 , підтвердити наявність або відсутність пошкоджень на автомобілі позивача не змогла, оскільки знаходилася у стороні.
Свідок ОСОБА_8 у судовому засіданні пояснив, що у липні 2024 року за заявою позивача ОСОБА_1 про визначення розміру матеріального збитку, завданого його транспортному засобу ГАЗ 3110, д.н.з. НОМЕР_2 , внаслідок ДТП 06 липня 2024 року, ним здійснювався огляд транспортного засобу. Під час огляду було виявлено свіжі механічні пошкодження задніх та передніх правих дверей, переднього правого крила та відсутність частини правого дзеркала. Дані ушкодження знаходилися на висоті передньої частини легкового автомобіля. Такі ушкодження могли утворитися у час та за обставин, про які повідомив позивач. 
Відеозаписом з місця події також підтверджено, що водій ОСОБА_2 не увімкнула покажчик повороту ліворуч для здійснення маневру повороту ліворуч (розвороту), не надала перевагу транспортному засобу під керуванням позивача, який рухався в попутному напрямку. З відеозапису вбачається, що ніяких транспортних засобів у зустрічному напрямку не було; водій автомобіля марки ГАЗ-3110 ОСОБА_1 напрямку руху до зіткнення не змінював, здійснюючи об`їзд автомобіля Volkswagen Bora, який знаходився біля правого краю проїзної частини вул. Центральна.
Відповідачка ОСОБА_2 не надала належних, достатніх та допустимих доказів, які б підтверджували, що ушкодження транспортного засобу позивача були спричиненні не внаслідок ДТП, що сталася 06 липня 2024 року.
Доводи представника апелянта ПАТ «СК «Перша» про відсутність належного оформлення ДТП, зокрема, відсутність складеного протоколу про адміністративне правопорушення чи оформленого Європротоколу є необгрунтованими, оскільки непритягнення водія до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху не може бути підставою для звільнення володільця джерела підвищеної небезпеки від цивільно-правової відповідальності за завдану шкоду, оскільки вину особи в ДТП може бути підтверджено чи спростовано іншими належними доказами в тому числі і під час розгляду справи в цивільному процесі.
Верховний Суд у постановах від 14 вересня 2022 року у справі №441/756/18, від 26 січня 2022 року у справі №465/674/19, від 04 березня 2020 року у справі №641/2795/16-ц висловив правову позицію, що відсутність постанови суду про притягнення водіїв до адміністративної відповідальності не може бути підставою для звільнення від цивільно-правової відповідальності за завдані збитки, так як вину особи в ДТП може бути підтверджено іншими доказами, зокрема, висновком судової експертизи тощо.
Таким чином, оцінюючи наявні в матеріалах справи докази, висновок експерта та показання свідків, суд дійшов правильного висновку, що у дорожньо-транспортній пригоді дії ОСОБА_2 під час керування транспортним засобом не відповідають вимогам пунктів 10.4, 10.1 Правил дорожнього руху, а також, що дані дії  ОСОБА_2 , перебували в причинному зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася 06 липня 2024 року.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 не звертався до страхової компанії із заявами про виплату страхового відшкодування. Разом з тим, попереднє звернення потерпілого у випадках, передбачених законом, до страховика із заявою про виплату страхового відшкодування не є обов`язковим та не виключає право особи звернутися безпосередньо до суду із позовом про стягнення відповідного страхового відшкодування в межах річного строку.
Дані висновки викладені також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 грудня 2019 року в справі №465/4287/15.
Верховний Суд у постановах від 05 жовтня 2022 року у справі №208/4598/21, від 21 квітня 2022 року у справі №447/2222/20, від 16 лютого 2022 року у справі №554/3246/18, від 07 лютого 2022 року у справі №686/14368/19 також вказав, що звернення потерпілого до страховика із заявою про виплату страхового відшкодування є позасудовою процедурою, яка не виключає можливість потерпілого звернутися до суду з позовом про стягнення відповідного відшкодування.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 червня 2019 року у справі №465/4621/16-к зазначила, що у системному зв`язку зі статтею 36 положення підпункту 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону № 1961-IV щодо неподання заяви про страхове відшкодування впродовж установлених цим пунктом строків як підстави для відмови у відшкодуванні стосуються випадків, коли впродовж цих строків потерпілий взагалі не здійснював волевиявлення, спрямованого на одержання компенсації – не звертався ані до страховика (або МТСБУ), ані до суду. Якщо ж особа впродовж цих строків подала позовну заяву до суду, вона здійснила відповідне волевиявлення, обравши на власний розсуд один з альтернативно можливих способів захисту свого порушеного права.
З огляду на наведене, під час розгляду даної справи судом не встановлено та сторонами не доведено умисну недобросовісну поведінку позивача ОСОБА_1 щодо здійснення чи не здійснення дій, передбачених Законом №1961-IV, для отримання страхового відшкодування матеріальних збитків.
Відповідно до звіту про оцінку майна №01082024_010802, виконаного експертом оцінювачем ТОВ «Експерт-А» на замовлення позивача ОСОБА_1 вартість відновлювано-ремонтних робіт автомобіля «ГАЗ» моделі «3110», д.н.з. НОМЕР_2 , станом на дату оцінки 30 липня 2024 року становить 20361,62 грн та розмір матеріального збитку завданий власнику автомобіля «ГАЗ» моделі «3110», д.н.з. НОМЕР_2 , станом на дату оцінки 30 липня 2024 року, становить 20361,62 грн.
До зазначеного звіту про оцінку майна долучено, в тому числі акт огляду від 31.08.2024 легкового автомобіля ГАЗ 3110, д.н.з. НОМЕР_2 , та фотокартки, на яких зафіксовано пошкодження автомобіля. Тому, посилання представника апелянта на відсутність в матеріалах справи таких документів не заслуговують на увагу.
З акту огляду вбачається, що 31 серпня 2024 року було проведено огляд легкового автомобіля ГАЗ 3110, д.н.з. НОМЕР_2 , в ході якого встановлено, що автомобіль після ДТП, придатний до використання при умові проведення ремонтно-відновлюваних робіт, з пофарбуванням кузова, стан вузлів та агрегатів автомобіля – відповідно до років випуску. Також встановлено, що задня права дверка – частково деформована, потребує рихтування, шпаклювання та пофарбування; придатна для використання при умові проведення ремонтно - відновлювальних робіт; передня права дверка – деформація корпусу дверки та зміщення кріплень дверних завісів, стягування металу в складки (гармошка), не придатна для використання, потребує заміни; переднє праве крило – деформація корпусу; механічне пошкодження корпусу; придатне для використання при умові проведення ремонтно-відновних робіт та пофарбування; дзеркало заднього виду – пошкоджене скло, корпус придатний для використання, потрібно заміну скла.
Представник ПАТ «СК «Перша» посилається на те, що виконання даного звіту про оцінку майна № 01082024_010802 експертом оцінювачем ТОВ «Експерт-А» проведено не відповідно до Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, що затверджена Наказом Міністерства юстиції України та Фонду Державного майна України в редакції від 24 листопада 2003 року №142/5/2092. 
Так, пунктом 3.9 Методики передбачено, що фізичний знос обумовлюється погіршенням технічного стану КТЗ унаслідок експлуатаційного зносу його складників. Фізичний знос ураховується як втрата вартості КТЗ, що виникає в процесі його експлуатації.
Фізичний знос може розраховуватись у вигляді коефіцієнта фізичного зносу складників залежно від технічного стану КТЗ, який відображає взаємозв`язок умов експлуатації і технічного стану КТЗ з вартістю його складників. Коефіцієнт фізичного зносу ЕЗ розраховується за формулою (п.7.37 Методики): Ез = 1- (С/ Цн); С – ринкова вартість, грн; Цн - ціна нового КТЗ в Україні.
Відповідно до пункту 7.38 Методики значення Ез приймається таким, що дорівнює нулю, для нових складників та складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує: 5 років – для легкових КТЗ виробництва країн СНД; 7 років – для інших легкових КТЗ.
Пунктом 7.41 Методики визначено, що для складників КТЗ зі строком експлуатації понад 12 років значення ЕЗ приймається рівним 0,7.
Відповідно до пункту 8.6.2. Методики величина ВТВ КТЗ не нараховується, якщо строк експлуатації легкових автомобілів перевищує 5 років для КТЗ виробництва країн СНД, 7 років - для інших КТЗ.
Автомобіль ГАЗ 3110 2000 року випуску (строк експлуатації – 24 роки), тому відповідно до пункту 7.41 Методики коефіцієнт фізичного зносу становить 0,7, а згідно з пунктом 8.6.2 Методики величина втрати товарної вартості (ВТВ) не нараховується (0).
У зв`язку з цим, при визначенні розміру матеріальної шкоди у звіті не було враховано коефіцієнт величини втрати товарної вартості. При визначенні матеріальної шкоди оцінювач порахував заміну передніх правих дверей (вартість 1200,00 гривень) та правого дзеркала заднього виду (вартість 300 гривень). При цьому, ним не враховано зносу деталей.
Відповідно до звіту про оцінку майна №01082024_010802 вартість ремонтних робіт становить 16470 грн, вартість матеріалів – 2891 грн 62 коп, з яких вартість замінених деталей – 1500 грн.
Отже, при визначенні розміру матеріального збитку відповідно до Методики оцінювач ОСОБА_8 визначив вартість ремонтно-відновлювальних робіт, вартість необхідних для ремонту матеріалів, вартість нових складників, які підлягають заміні під час ремонту за формулою У = Ср + См + Сс х(1 - Ез) + ВТВ, а саме 16470,00+2391,62+1500,00х (1-0,7)+0=19311,62 грн.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що загальна вартість матеріальної шкоди становить 20361,62 грн, з урахуванням фізичного зносу розмір матеріальної шкоди становить – 19311,62 грн, розмір фізичного зносу – 1050,00 грн.
Обґрунтованим є висновок суду першої інстанції, що наданий позивачем звіт про оцінку є належним і допустимим доказом на підтвердження завданих збитків, внаслідок ДТП, що сталась з вини відповідачки, у вигляді витрат, які власник пошкодженого автомобіля мусить зробити, для відновлення свого майна (вартості відновлювального ремонту, вартості матеріальних збитків).
Належність саме звіту про оцінку, як належного доказу на підтвердження завданих збитків також узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними в постановах від 25 квітня 2018 року у справі №760/5618/16-ц, від 22 квітня 2019 року у справі №761/14285/16-ц, від 21 липня 2021 року у справі №757/33065/18-ц.
Щодо незапрошення страховика для здійснення огляду, суд зазначає, що за обставин, коли на момент замовлення звіту про оцінку не було встановлено вину ОСОБА_2 (страхувальника) та з огляду на положення пункту 5.2 Методики, згідно з якого виклик заінтересованих осіб для технічного огляду із зазначенням дати, місця та часу проведення огляду КТЗ (після їх узгодження з виконавцем дослідження) здійснюється замовником дослідження у разі потреби, тобто обов`язкового виклику заінтересованих осіб вимогами Методики не передбачено.
Крім того, представником ПАТ «СК «Перша» клопотань про призначення судової товарознавчої експертизи та про надання можливості огляду пошкодженого автомобіля позивача заявлено не було.
Отже, подія дорожньо-транспортної пригоди, вина ОСОБА_2 , розмір матеріального збитку доведені належними та допустимими доказами. Водночас, на спростування обставин позовної заяви відповідачі не надали будь-яких належних та допустимих доказів.
Відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №219944781 цивільно-правова відповідальність ОСОБА_9 застрахована у Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Перша» (франшиза 3200,00 грн, страхова сума за шкоду, заподіяну майну – 160000,00 гривень).
Згідно з пунктом 36.2 статті 36 Закону №1961-IV у якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому, доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Тобто, у випадку здійснення виплати страхового відшкодування безпосередньо на рахунок потерпілого, такий розмір страхового відшкодування зменшується на суму податку на додану вартість.
Ставка ПДВ встановлюється від бази оподаткування у розмірі 20 відсотків (підпункт «а» пункту 193.1 статті 193 Податкового кодексу України). Податок на додану вартість становить 20 відсотків бази оподаткування та додається до ціни товарів/послуг (пп. 194.1.1 п. 194.1 ст. 194 Податкового кодексу України). База оподаткування ПДВ визначається відповідно до ст. 188 ст. 192 ПКУ.
Згідно з пунктом 196.1.3 статті 196 Податкового кодексу України не є об`єктом оподаткування податком на додану вартість операції з надання послуг із страхування, співстрахування або перестрахування особами, які мають ліцензію на здійснення страхової діяльності відповідно до закону, а також пов`язаних з такою діяльністю послуг страхових (перестрахових) брокерів та страхових агентів; надання послуг із загальнообов`язкового державного соціального страхування (у тому числі пенсійного страхування), недержавного пенсійного забезпечення, залучення та обслуговування пенсійних вкладів та рахунків учасників фондів банківського управління, адміністрування недержавних пенсійних фондів.
Отже, операції з надання послуг із страхування, в тому числі пов`язані з оплатою страхових послуг страхувальником на користь страховика та компенсацією останнім збитків, понесених потерпілим при настанні страхового випадку, не є об`єктом оподаткування ПДВ.
В постанові Верховного Суду від 12 липня 2023 року у справі №591/1861/22 зазначено, що у випадку здійснення страхової виплати на рахунок потерпілого страховик зменшує розмір страхової виплати на суму ПДВ. Вказану суму страховик зобов`язаний доплатити у випадку надання доказів проведення відновлювального ремонту транспортного засобу на СТО, яке має статус платника ПДВ. Якщо докази ремонту відсутні, то компенсувати ПДВ не повинен ні страховик, ні винуватець. Ставка ПДВ встановлюється від бази оподаткування у розмірі 20 відсотків (підпункт «а» пункту 193.1 статті 193 Податкового кодексу України). Тобто вартість ремонту автомобіля з урахуванням ПДВ виплачується страховою компанією або стягується судом після надання документів про такі витрати. Судам у таких випадках слід з`ясовувати наявність двох обставин: 1) фактичне здійснення ремонту автомобіля; 2) чи є надавач послуг з ремонту автомобіля платником ПДВ, а також понесення позивачем витрат зі сплати ПДВ.
До подібних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 22 грудня 2020 року у справі № 565/1210/19 та у постанові від 21 грудня 2020 року у справі №911/286/20.
Зі звіту про оцінку майна, виконаного експертом ТОВ «Експерт А» Бацурою А.С. від 01 серпня 2024 року вбачається, що сума відновлювано-ремонтних робіт, нарахована експертом, включає в себе податок на додану вартість (ПДВ), оскільки відомості взяті експертом з прайсу на фарбування авто та кузовні роботи основних деталей автомобіля компанії «Арт Драйв», розміщеного на офіційному сайті автосервісу, яка являється платником ПДВ, та становлять 16470,00 грн.
Оскільки визначені експертом суми вартості відновлювально-ремонтних робіт (16470,00 грн), матеріалів (2391,62 грн) та складових (1500,00 грн) включають ПДВ (20%), розмір податку визначається за формулою: сума без ПДВ = сума з ПДВ / 1,2. Отже, загальна сума ПДВ становить 3393,60 грн, яка не підлягає стягненню.
Оскільки в матеріалах справи відсутні відомості про фактичне здійснення ремонту автомобіля позивачем, а кошти стягуються безпосередньо на рахунок позивача, підстав для стягнення страхової виплати з врахуванням ПДВ відсутні.
Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що сума страхового відшкодування, яке підлягає стягненню з ПрАТ «СК «Перша» на користь позивача складає: 19311,62 (загальна сума заявлених матеріальних збитків за винятком фізичного зносу) – 3200 грн (франшиза) – 3393,60 грн (загальна сума ПДВ) = 12718,02 грн.
Доводи апелянта про відсутність повноважень у представника позивача – адвоката Солов`я О.В., зокрема, на подання ним заяви про зміну предмету позову, є необґрунтованими, оскільки укладеним договором про надання правничої допомоги №134 від 12 липня 2024 року такі повноваження не обмежені. Тому, представник позивача діяв у межах наданих йому повноважень, що підтверджується належними доказами.

Висновки суду апеляційної інстанції 
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, №63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Відповідно до частини 1 статті 375 ЦПК України апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, рішення суду ухвалене відповідно до норм матеріального та процесуального права та підстав для його скасування немає. 

Судові витрати
За правилами частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, то підстави для стягнення на користь апелянта судових витрат відсутні.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

постановив:
Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Перша» залишити без задоволення.
Рішення Віньковецького районного суду Хмельницької області від 17 листопада 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 18 лютого 2026 року.

Судді Т.В. Спірідонова

Р.С. Гринчук 
А.М. Костенко