Справа № 758/1607/23 
Провадження № 2/758/1360/26
Категорія 79 

Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2026 року місто Київ

Подільський районний суд м. Києва в складі:
головуючого - судді Ларіонової Н.М.,
при секретарі судового засідання Оболонської Ю.С., 

за участю: представника відповідача - адвоката Онуфрічук В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі районного суду в м.Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Клімат Системс» про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, - 

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2023 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ТОВ «Клімат Системс», в якому просить стягнути з відповідача суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі 119 960,56 грн.
Позов мотивований тим, що між ОСОБА_1 та ТОВ «Клімат Системс» було укладено трудовий договір від 28.10.2021 р. У зв`язку з військовою агресією ТОВ «Клімат Системс» повідомила, що не потрібно виходити на роботу. По 15.03.2022 р. позивачу виплатили заробітну плату в повному обсязі. Починаючи з 15.03.2022 р. компанія припинила виплачувати ОСОБА_1 , також не повідомила її про регламент роботи в умовах воєнного стану. В період з 15.03.2022 р. по листопад 2022 р. ОСОБА_1 чекала виклика на роботу, так як дізналася, що інші працівника працювали та працюють. В листопаді 2022 р. у неї вимагали написати заяву на звільнення, але вона цього не зробила. Основним та єдиним джерелом доходів у позивача була компанія. Заборгованість по заробітній сплаті становить: 15.03.2022- 31.03.2022 - 3 262,37 грн, квітень 2022 р. - 5 635,0 грн, травень 2022 р. - 5 635,0 грн, червень 2022 р. - 5 635,0 грн, липень 2022 р. - 5 635,0 грн, серпень 2022 р. - 5 635,0 грн, вересень 2022 р. - 5 635,0 грн, жовтень 2022 р. - 5 635,0 грн, листопад 2022 р. - 5 635,0 грн, грудень 2022 р. - 5 635,0 грн, січень 2023 р. - 5 635,0 грн. Станом на 01.02.2023 р. загальна сума невиплаченої заробітної плати становить - 59 612,37 грн. За період з березня 2022 р. по січень 2023 р. сума компенсації за невиплачену заробітну плату становить 3 558,38 грн.
Ухвалою від 10 квітня 2023 р. вищевказаний позов був залишений без руху з наданням позивачеві строку для усунення недоліків, які були усунуті позивачем у встановлений законом строк (судді Анохін А.М.).
Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 16 червня 2023 р. відкрито провадження у справі з призначенням розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін 
Представником відповідача - адвокатом Марченко В.А., подано відзив на позовну заяву, в якому сторона відповідача просила відмовити в задоволенні позову. Зазначає, що ОСОБА_1 , згідно з наказом № 149-К від 28.10.2021 р., перебувала у трудових правовідносинах з відповідачем та працювала на посаді менеджера (управителя) із комунікаційних технологій комерційного відділу ТОВ «Клімат Системс». Відповідно до умов трудового договору укладеного між ТОВ «Клімат Системс» та ОСОБА_1 від 28.10.2021р., а саме п. 2.3. передбачено, то місце здійснення трудової діяльності: АДРЕСА_1 . Однак, відповідно до Указу Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, введено воєнний стан в Україні з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який у подальшому неодноразово було породовжено та триває на момент розгляду справи. Призупинення дії трудового договору роботодавець та працівник за можливості мають повідомити один одного у будь-який доступний спосіб. Відшкодування заробітної плати, гарантійних та компенсаційних виплат працівникам на час призупинення дії трудового у повному обсязі покладається на державу, що здійснює військову агресію проти України. Отже роботодавцю надано право тимчасово призупинити дію трудового договору з працівником у разі неможливості у зв`язку із військовою агресією проти України забезпечити працівника роботою. Крім того, як визначено положеннями вказаного Закону, призупинення дії трудового договору не тягне за собою припинення трудових відносин, а Законом визначено, що відшкодування заробітної плати, гарантійних та компенсаційних виплат працівникам за час призупинення дії трудового договору в повному обсязі докладається на державу, що здійснює збройну агресію проти України. Крім того матеріали справи не містять звернень позивача до відповідача з проханням повторно надіслати їй для ознайомлення наказ про призупинення дії трудового договору з додатками. Також, як вбачається з фінансового звіту суб`єкта малого підприємництва за 2022 рік ТОВ «Клімат Системо» зазнало значного зменшення отриманого доходу від проведення господарської діяльності в порівнянні з 2021 роком. Крім того, місця роботи позивача знаходилось в приміщені за адресою АДРЕСА_1 , користування даним приміщенням ТОВ «Клімат Системо» здійснювало на підставі укладеного з ФОП ОСОБА_2 договору оренди нежитлового приміщення №00121/2 від 01.01.2021 р. та відповідного акту приймання - передачі нерухомого майна. Однак, 31.05.2023 р. між ТОВ «Клімат Системо» та ФОП ОСОБА_2 укладено додаткову угоду про припинення договору оренди та акт повернення об`єкта з оренди до договору нежитлового приміщення №010121/2 від 01.01.2021р., відповідно до якої сторони узгодили припинити дію даного договору достроково. Підставами припинення дії вказаного договору оренди, відсутність можливості здійснювати виконання договірних зобов`язань зі плати орендних платежів. Відтак у зв`язку із обставинами, викликаними збройною агресією російської федерації, пов`язаною із цим відсутністю доступу до приміщень офісу, відсутністю фінансово-господарської діяльності внаслідок розірвання договору оренди приміщення, відповідач був позбавлений можливості забезпечити позивача роботою, яку вона виконувала раніше. А позивач, в свою чергу, не могла її виконувати.
На підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу справ між суддями від 15.01.2024 р. дана справа розподілена на суддю Ларіонову Н.М. 
Ухвалою суду від 17.01.2024 року цивільну справу прийнято до розгляду та призначено судове засідання.
Ухвалою суду від 06.01.2025 року відмовлено в прийнятті до провадження уточненої позовної заяви ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Клімат Системс» про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу вимушеного прогулу та повернути її представнику позивача.
В січні 2025 року представником відповідача - адвокатом Онофійчук В.А., через систему «Електронний суд», подано додаткові пояснення, в яких просить відмовити в задоволенні позовних вимог, які є аналогічні відзиву. 
Ухвалою від 29.01.2025 р. за клопотанням представника відповідача - адвоката Онофійчук В.А. зупинено провадження у даній справі до набрання законної сили рішенням у цивільній справі № 758/4178/22 за позовом ОСОБА_3 до Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «НАФТОГАЗ УКРАЇНА» про визнання незаконним та скасування наказу, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, що перебуває в провадженні Подільського районного суду м.Києва.
Постановою Верховного Суду від 05.05.2025 р.  по справі № 758/4178/22 рішення Подільського районного суду м. Києва від 27.10.2023 р. та постанову Київського апеляційного суду від 01.04.2024 р. залишити без змін. Постанова набрала законної сили 05.05.2025 р. 
Ухвалою суду від 30.06.2025 р. поновлено провадження у справі. 
В судове засідання позивач не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, через підсистему «Електронний суд» подала заяву про розгляд справи без її участі, в якій позов підтримує в повному обсязі. 
Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову в повному обсязі та надав пояснення, аналогічні викладеним у відзиві обставинам. 
Суд, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, яким надана оцінка в їх сукупності, дійшов таких висновків.
Судом встановлено, ОСОБА_1 , згідно з наказом № 149-К від 28.10.2021, перебувала у трудових правовідносинах з відповідачем та працювала на посаді менеджера (управителя) із комунікаційних технологій комерційного відділу ТОВ «Клімат Системс».
Відповідно до умов Трудового договору укладеного між ТОВ «Клімат Системс» та ОСОБА_1 від 28.10.2021 р., а саме п. 2.3. передбачено, то місце здійснення трудової діяльності: АДРЕСА_1 .
Відповідно до Указу Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, введено воєнний стан в Україні з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який у подальшому неодноразово було породовжено та триває на момент розгляду справи. 
Крім того, з 24 лютого 2022 року російська федерація здійснила повномасштабну збройну агресію по відношенню до України, а інфраструктура та житловий фонд міста Київ зазнавали руйнувань внаслідок прямих ракетних ударів. Поряд із цим, через загрозу ракетних ударів, та разом із тим, у зв`язку із відсутністю транспортного сполучення, діяльність більшості підприємств була зупинена на певний період з метою збереження життя працівників та у зв`язку із неможливістю працівників прибувати до свої місць роботи. Крім того, з початку повномасштабного збройного вторгнення російської федерації, відбувалась евакуація цивільного населення, яке проживає на території міста Київ та Київської області на захід України.
15.03.2022 р. Верховною Радою України був прийнятий Закон України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», метою якого є врегулювання окремих питань трудових відносин між працівником та роботодавцем в умовах воєнного часу.
Так, статтею 1 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» визначено, що він визначає особливості трудових відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій в Україні незалежно від форми власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, у період дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану».
Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Згідно з пунктом 3 Указу у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями30 - 34,38,39,41 - 44,53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану».
Указами Президента України від 14 березня 2022 року за № 133/2022, від 18 квітня 2022 року за № 259/2022, від 17 травня 2022 року за № 341/2022, від 12 серпня 2022 року за № 573 та від 07 листопада 2022 року за № 757/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», продовжено строк дії воєнного стану в Україні.
Згідно із вказаними вище Указами Президента України, воєнний стан введено на всій території України.
Статтею 1 Закону України від 15 березня 2022року «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» передбачено, що цей Закон визначає особливості трудових відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій в Україні незалежно від форми власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, у період дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану».
На період дії воєнного стану вводяться обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина відповідно до статей 43, 44 Конституції України.
У період дії воєнного стану не застосовуються норми законодавства про працю у частині відносин, врегульованих цим Законом.
Згідно ст. 13 вказаного Закону «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» (у первинній редакції, яка діяла до 19.07.2022) призупинення дії трудового договору - це тимчасове припинення роботодавцем убезпечення працівника роботою і тимчасове припинення працівником виконання роботи за укладеним трудовим договором. Дія трудового договору може бути призупинена у зв`язку з військовою агресією проти України, що виключає можливість надання та виконання роботи.
Призупинення дії трудового договору не тягне за собою припинення трудових відносин.
Призупинення дії трудового договору роботодавець та працівник за можливості мають повідомити один одного у будь-який доступний спосіб.
Відшкодування заробітної плати, гарантійних та компенсаційних виплат працівникам на час призупинення дії трудового у повному обсязі покладається на державу, що здійснює військову агресію проти України.
З 19.07.2022 р. ч. 1 ст. 13 Закону «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» викладено, що призупинення дії трудового договору та вказано, що це тимчасове припинення роботодавцем забезпечення працівника роботою і тимчасове припинення працівником виконання роботи за укладеним трудовим договором у зв`язку із збройною агресією проти України, що виключає можливість обох сторін трудових відносин виконувати обов`язки, передбачені трудовим договором.
Відповідно до ч. 2 ст. 13 Закону «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» вказано, що наказ про призупинення дії трудового договору повинен містити кількість, категорії і прізвища, ім`я, по батькові інші персональні данні відповідних працівників.
Таким чином, роботодавцю надано право тимчасово призупинити дію трудового договору з працівником у разі неможливості у зв`язку із військовою агресією проти України забезпечити працівника роботою.
Аналізуючи положення вказаного Закону «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», підставами для призупинення дії трудового договору відповідно до ст. 13 Закону може бути не лише абсолютна непрацездатність підприємства через його руйнування чи руйнування частини його інфраструктури, а й інші, викликані збройною агресією, фактичні та економічні чинники, які не дозволяють забезпечити працівника роботою, яку він виконував раніше, наприклад: скорочення замовлень чи обсягу послуг, які надаються підприємством, суттєве зниження доходів підприємства, неможливість виконання роботодавцем перед працівником зобов`язань з виплати заробітної плати та страхових внесків, неможливість продовжувати господарську діяльність за місцем роботи працівника. При цьому саме на керівництво підприємства покладаються дискреційні повноваження щодо визначення переліку працівників з якими необхідно призупинити дії трудових договорів, з самостійним визначенням відповідних трудових критеріїв для цього (певні посади, що можуть бути незадіяні в умовах зміненої господарської діяльності; кваліфікація окремих працівників, наявність у них певних знань, навичок л умінь, допущення певними працівниками порушень трудового розпорядку тощо).
Крім того, відповідно до Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», призупинення дії трудового договору не тягне за собою припинення трудових відносин, а Законом визначено, що відшкодування заробітної плати, гарантійних та компенсаційних виплат працівникам за час призупинення дії трудового договору в повному обсязі докладається на державу, що здійснює збройну агресію проти України.
Відповідно до ст. 13 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», у зв`язку з військовою агресією проти України, що виключає можливість надання та виконання роботи, відповідачем був постановлений наказ № 28-к «Про призупинення дії трудового договору з працівниками», відповідно до якого з 24.03.2022 з працівниками Товариства до відновлення можливості виконувати роботу, але не пізніше дня припинення або скасування воєнного стану з працівниками ТОВ «Клімат Систем».
Як вбачається з матеріалів справи, у Додатку №1 до вказаного Наказу, який містить Список працівників ТОВ «Клімат Системо», зазначено, у тому числі і позивача ОСОБА_1 .
Крім того, як вбачається, то про існування зазначеного наказу до відома позивача  ОСОБА_1 було доведено повідомленням за допомого менеджера «Vіbег» 11 квітня 2022 року, що підтверджується з роздруківкою із застосунку «Vіbег», яка знаходиться в матеріалах справи.
Крім того матеріали справи не містять звернень позивача до відповідача з проханням повторно надіслати їй для ознайомлення наказ про призупинення дії трудового договору з додатками.
Також, як вбачається з фінансового звіту суб`єкта малого підприємництва за 2022 рік, то ТОВ «Клімат Системо» зазнало значного зменшення отриманого доходу від проведення господарської діяльності в порівнянні з 2021 роком.
Крім того, місця роботи ОСОБА_1 знаходилось в приміщені за адресою АДРЕСА_1 , користування даним приміщенням ТОВ «Клімат Системс» здійснювало на підставі укладеного з ФОП ОСОБА_2 договору оренди нежитлового приміщення №00121/2 від 01.01.2021р. та відповідного акту приймання- передачі нерухомого майна. 
Однак, 31.05.2023р. між ТОВ «Клімат Системс» та ФОП ОСОБА_2 укладено додаткову угоду про припинення договору оренди та акт повернення об`єкта з оренди до договору нежитлового приміщення №010121/2 від 01.01.2021р., відповідно до якої сторони узгодили припинити дію даного договору достроково. Підставами припинення дії вказаного договору оренди, відсутність можливості здійснювати виконання договірних зобов`язань зі плати орендних платежів.
Таким чином, у зв`язку із обставинами, викликаними збройною агресією російської федерації, пов`язаною із цим відсутністю доступу до приміщень офісу, відсутністю фінансово-господарської діяльності внаслідок розірвання договору оренди приміщення, відповідач був позбавлений можливості забезпечити ОСОБА_1 роботою, яку вона виконувала раніше.
Статтею 43 Конституції України, яка має найвищий пріоритет над законодавчими актами, передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.
Відповідно до статті 64 Конституції України в умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень. Не можуть бути обмежені права і свободи, передбачені статтями 24, 25, 27, 28, 29, 40, 47, 51, 52, 55,56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63 цієї Конституції.

Трудові відносини в Україні регулюються Кодексом законів про працю України (надалі за текстом - КЗпП України).
Статтею 1 КЗпП України визначено, що цей Кодекс регулює трудові відносини всіх працівників, сприяючи зростанню продуктивності праці, поліпшенню якості роботи, підвищенню ефективності суспільного виробництва і піднесенню на цій основі матеріального і культурного рівня життя трудящих, зміцненню трудової дисципліни і поступовому перетворенню праці на благо суспільства в першу життєву потребу кожної працездатної людини.
Стаття 2 КЗпП України встановлює, що право громадян України на працю, - тобто на одержання роботи з оплатою праці не нижче встановленого державою мінімального розміру, - включаючи право на вільний вибір професії, роду занять і роботи, забезпечується державою. Держава створює умови для ефективної зайнятості населення, сприяє працевлаштуванню, підготовці і підвищенню трудової кваліфікації, а при необхідності забезпечує перепідготовку осіб, вивільнюваних у результаті переходу на ринкову економіку. Працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою. Працівники мають право на відпочинок відповідно до законів про обмеження робочого дня та робочого тижня і про щорічні оплачувані відпустки, право на здорові і безпечні умови праці, на гідне ставлення з боку роботодавця, інших працівників, на об`єднання в професійні спілки та на вирішення колективних трудових конфліктів (спорів) у встановленому законом порядку, на участь в управлінні підприємством, установою, організацією, на матеріальне забезпечення в порядку соціального страхування в старості, а також у разі хвороби або реабілітації, повної або часткової втрати працездатності, на матеріальну допомогу в разі безробіття, на право звернення до суду для вирішення трудових спорів незалежно від характеру виконуваної роботи або займаної посади, крім випадків, передбачених законодавством, та інші права, встановлені законодавством.
Однією з гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений статтею 5-1 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.
Враховуючи викладене та виходячи зі змісту частини третьої статті 21 КЗпП України, трудові контракти можуть укладатись у випадках, передбачених як законами, так і постановами Верховної Ради України, указами Президента України, декретами та постановами Кабінету Міністрів України, прийнятими в межах їх повноважень. Нормативні акти Президента України як глави держави (стаття 102 Конституції України) і Кабінету Міністрів України як вищого органу у системі органів виконавчої влади (стаття 113 Конституції України) обов`язкові до виконання на території держави (статті 106 і 117 Конституції України), вони встановлюють загальнообов`язкові правила, мають універсальний характер і є складовою частиною законодавства України.
За змістом ст. 22 КЗпП України будь-яке пряме або непряме обмеження прав чи встановлення прямих або непрямих переваг при укладенні, зміні та припиненні трудового договору не допускається.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Звільнення з підстави, зазначеній у пункті 1 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу (ч.2 ст. 40 КЗпП України).
Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 49-2 КЗпП України, про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці.

Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.
Таким чином, однією з найважливіших гарантій для працівників при скороченні чисельності або штату є обов`язок відповідача, як власника підприємства чи уповноваженого ним органу, працевлаштувати позивача.
Власник вважається таким, що належно виконав вимоги ч. 2 ст. 40, ч. 3 ст. 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.
Крім того, допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 пояснив, що працює у Товариства з обмеженою відповідальністю «Клімат Системс» комерційним директором, під час вторгнення 24.02.2022 р. робота була призупинена, про що повідомили в телефонному режимі. В 10 числах березня почали виплачувати заробітну плату співробітникам, за можливості платили допомогу. На деякий час роботу призупинили, співробітникам дану інформацію повідомили, та до осені товариство не працювало. Пізніше телефонували та запитували, хто може вийти на роботу, то з ОСОБА_1 протягом літа комунікації не було, вона не брала слухавку. У листопаді 2022 р. ОСОБА_1 знову не вийшла на зв`язок, реагувала тільки на повідомлення щодо заробітної плати. Їй запропонували звільнитися, вона повідомила, що напише заяву на направить поштою. 
Відповідно до підпункту 5 пункту 1 статті 6 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» в указі Президента України про введення воєнного стану зазначається вичерпний перелік конституційних прав і свобод людини і громадянина, які тимчасово обмежуються у зв`язку з введенням воєнного стану із зазначенням строку дії цих обмежень, а також тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
Згідно із пунктом 2 розділу «Прикінцеві положення» Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» главу XIX «Прикінцеві положення» Кодексу законів про працю України доповнено пунктом 2 такого змісту: «Під час дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану», діють обмеження та особливості організації трудових відносин, встановлені Законом України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану».
З огляду на вищевикладене положення Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», які регулюють деякі аспекти трудових відносин інакше, ніж Кодекс законів про працю, мають пріоритетне застосування на період дії воєнного стану. Водночас, інші норми законодавства про працю, які не суперечать положенням Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» також можуть або повинні застосовуватися у відносинах між працівником та роботодавцем.
Відповідно до ч. 1 статті 13 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», призупинення дії трудового договору - це тимчасове припинення роботодавцем забезпечення працівника роботою і тимчасове припинення працівником виконання роботи за укладеним трудовим договором у зв`язку із збройною агресією проти України, що виключає можливість обох сторін трудових відносин виконувати обов`язки, передбачені трудовим договором. Призупинення дії трудового договору може здійснюватися за ініціативи однієї із сторін на строк не більше ніж період дії воєнного стану. У разі прийняття рішення про скасування призупинення дії трудового договору до припинення або скасування воєнного стану роботодавець повинен за 10 календарних днів до відновлення дії трудового договору повідомити працівника про необхідність стати до роботи. Призупинення дії трудового договору не тягне за собою припинення трудових відносин. Призупинення дії трудового договору не може бути прихованим покаранням і не застосовується до керівників та заступників керівників державних органів, а також посадових осіб місцевого самоврядування, які обіймають виборні посади.
Зокрема, абз. 2 ч. 1 ст. 13 Закону «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» визначено, що дія трудового договору може бути призупинена у зв`язку з військовою агресією проти України, що виключає можливість надання та виконання роботи. Тобто, підставою для вжиття такого обмеження трудових прав як призупинення дії трудового договору є наявність одночасно двох факторів/обставин: військова агресія проти України; виключення можливості надання та виконання роботи.
Перший фактор є об`єктивним, доводиться введенням воєнного стану у відповідності до законодавства, є наявним, доказування не потребує в силу ст. 82 ЦПК України, оскільки є загальновідомим. Другий фактор свідчить, що головною умовою для призупинення дії трудового договору є абсолютна неможливість надання роботодавцем та виконання працівником відповідної роботи, тобто є оціночним та потребує доказування.
З аналізу ч.1 ст. 13 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» вбачається, що таке право роботодавця не є абсолютним. Головною умовою призупинення трудового договору з працівником є абсолютна неможливість роботодавця надати роботу, а працівника - виконувати її.
Щодо абсолютної неможливості надавати роботу та виконувати її, то роботодавець має перебувати в таких обставинах коли він не може надати роботу працівнику, в свою чергу, працівник - не може виконати роботу. Зокрема, про абсолютну неможливість надання роботодавцем роботи в контексті призупинення трудового договору може свідчити випадки неможливості забезпечувати працівників умовами праці, внаслідок того, що необхідні для виконання роботи працівником виробничі, організаційні, технічні можливості, засоби виробництва знищені в результаті бойових дій або їх функціювання з об`єктивних і незалежних від роботодавця причин є неможливим, а переведення працівника на іншу роботу або залучення його до роботи за дистанційною формою організації праці неможливо. Таким чином, якщо працівник бажає та може виконувати роботу, а роботодавець може надати роботу, відсутні підстави для призупинення дії трудового договору.
Частиною 2 ст.13 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» передбачено, що призупинення дії трудового договору оформлюється наказом (розпорядженням) роботодавця, в якому, зокрема, зазначається інформація про причини призупинення, у тому числі про неможливість обох сторін виконувати свої обов`язки та спосіб обміну інформацією, строк призупинення дії трудового договору, кількість, категорії і прізвища, ім`я, по батькові (за наявності), реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті) відповідних працівників, умови відновлення дії трудового договору. Наказ (розпорядження) про призупинення дії трудового договору, укладеного з посадовими особами державних органів та органів місцевого самоврядування, роботодавець подає для погодження до військової адміністрації, яка здійснює свої повноваження на відповідній території (військові адміністрації населених пунктів та районні військові адміністрації, а за їх відсутності - обласні).
Пунктом 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6.11.1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» визначено, що при розгляді спорів про звільнення за пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.
Статтею 27 Закону України «Про оплату праці» визначено, що порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 24 серпня 2020 року у справі №752/23814/17 та від 25 травня 2020 року у справі №475/793/17.
Наведена правова позиція узгоджується з судовою практикою Верховного Суду, наведеною, зокрема, у постановах від 22 квітня 2019 року у справі № 759/11508/16-ц, від 27 травня 2020 року у справі № 404/6236/19, від 15 липня 2020 року у справі №733/498/17, від 31 серпня 2020 року у справі № 359/5905/18, від 23 грудня 2019 року у справі №233/1563/18, від 24 березня 2020 року у справі № 553/629/18.
А відтак, даючи юридичну оцінку поясненням та наданим по справі доказам, оцінивши належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, суд вважає, що доводи позивача не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, тому суд дійшов висновку, що в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити в повному обсязі. 
Оскільки суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову, то відповідно до ст.141 ЦПК України не підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір.
На підставі викладеного, ч.3 ст.21 Кодексу законів про працю України, Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», керуючись ст.ст.4, 10, 12, 13, 76-80, 81, 89, 141, 258-259, 263, 264, 265, 268, 273, 279, 354 ЦПК України,

В И Р І Ш И В :

В позові ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Клімат Системс» про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.
Учасник справи, якому копія повного судового рішення не була вручена в день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому копії повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування сторін у справі:
позивач -  ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 );
відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Клімат Системс» (місцезнаходження за адресою: 04208, м.Київ, пр-т. Правди, буд. 94. Кв. 10, код ЄДРПОУ 38905609).

Суддя 	Н. М. Ларіонова