КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

справа №381/3359/25 Головуючий у І інстанції - Анапріюк С.П.
апеляційне провадження №22-ц/824/3043/2026 Доповідач у ІІ інстанції - Приходько К.П.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

23 квітня 2026 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 

судді-доповідача Приходька К.П., 
суддів Писаної Т.О., Журби С.О.,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» на рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 01 вересня 2025 року 
у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,- 

установив:

У червні 2025 року ТОВ «Цикл Фінанс» звернулось до Фастівського міськрайонного суду Київської області із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Свої позовні вимоги мотивувало тим, що20.08.2018 АТ «Банк Кредит Дніпро» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір.
Зазначало, що кредитор виконав свої зобов`язання та надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач взяті на себе зобов`язання не виконала, у зв`язку з чим виникла прострочена заборгованість.
Стверджувало, що на підставі укладеного з первісним кредитором договору факторингу воно набуло право вимоги до відповідача за вказаним правочином.
Оскільки відповідач не погасила заборгованість у добровільному порядку, то воно і звернулося до суду з цим позовом.
Просило суд, стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за кредитним договором №22035000073526 у розмірі 10315, 05 грн., яка складається з 3805,05 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 6510 грн. - заборгованість по комісії, понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн.
Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 01 вересня 2025 року відмовлено у задоволенні зазначеного вище позову.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ТОВ «Цикл Фінанс» подало апеляційну скаргу, вважаючи, що при ухваленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції порушено норми процесуального та матеріального права, не враховано обставини, які мають суттєве значення для справи.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначило, що ним до позовної заяви на підтвердження наявності заборгованості було надано первинні бухгалтерські документи - виписки по особовим рахункам відповідача, які є належними доказами підтвердження заборгованості, підтверджують здійснення операцій з погашення заборгованості.
Доказом надання кредитних коштів відповідачу за Кредитним договором є виписка по особовому рахунку відповідача НОМЕР_1 за період з 20.08.2018 по 27.03.2024 роки. 
Просило суд, скасувати рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 01 вересня 2025 року та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити. Вирішити питання щодо стягнення судових витрат.
Відзив на апеляційну скаргу у визначений судом апеляційної інстанції строк не надходив.
Відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.
У відповідності до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Згідно з ч. 3 ст. 369 ЦПК України, з урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути апеляційні скарги, зазначені в частинах першій та другій цієї статті, у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи вищевикладене, оскільки із матеріалів справи не вбачається обставин, які б унеможливлювали розгляд справи без повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.
Судом встановлено, що20.08.2018 між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №22035000073526.
Відповідно до п.1.1 договору, банк надає клієнту грошові кошти у тимчасове платне користування на споживчі потреби, а клієнт зобов`язується повернути наданий кредит, сплати проценти за користування кредитом та комісії, що передбачені цим договором, а також здійснити всі інші платежі за кредитом у встановлених цим договором у розмірах та строках та виконати свої зобов`язання за цим договором у повному обсязі.
Відповідно до п.1.2 договору, сума кредиту - 12400 грн. Строк кредитування 60 місяців. Кінцева дата повернення кредиту - 20 серпня 2023 року. Цільове призначення - на споживчі потреби. Щомісячна комісія за обслуговування кредиту становить 2,5% від кредиту. Процентна ставка за користування кредитом є фіксованою та нараховується у наступному розмірі: на строкову заборгованість за кредитом 0,001% річних, на прострочену заборгованість за кредитом 56,0% річних.
Відповідно до п.1.4 договору, кредит надається шляхом зарахування суми кредиту на поточний рахунок клієнта: НОМЕР_2 , відкритий в АТ «Банк Кредит Дніпро»
28.03.2024 АТ «Банк Кредит Дніпро» та ТОВ «Цикл Фінанс» уклали Договір факторингу №28/03/24 відповідно до умов якого АТ «Банк Кредит Дніпро» передає ТОВ «Цикл Фінанс» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Цикл Фінанс» приймає належні АТ «Банк Кредит Дніпро» права вимоги до божників, вказаних у реєстрі боржників.
За умовами цього договору до позивача перейшли права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у реєстрі боржників, який формується згідно Додатку 1 та є невід`ємною частиною цього договору.
На підтвердження права вимоги до відповідача позивач надав документ з назвою «Витяг з Реєстру боржників до договору факторингу №28/03/24 від 28.03.2024».
На підтвердження розміру заборгованості позивач подав до суду документи з назвою «Розрахунок заборгованості за кредитним договором №22035000073526 від 20.08.2018», згідно з відомостями якого заборгованість за кредитним договором не погашена, залишок заборгованості складає 10315,05 грн.
Також надано документ з назвою «Виписка з особового рахунка за кредитним договором №22035000073526», згідно з яким заборгованість за кредитним договором відповідач не погасив, залишок заборгованості складає 10315,05 грн.
Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що «Розрахунок заборгованості» та «Виписка по рахунку» за період до 27.03.2024 не є первинними документами, які відображають інформацію про здійснення чи не здійснення відповідачем будь-яких сплат за кредитним договором у період з часу його укладення по день звернення позивача до суду з цим позовом.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку, що зазначені документи не є належним доказом наявності заборгованості станом на час звернення до суду, які суду необхідно оцінити відповідно до вимог цивільного процесуального закону під час перевірки доводів позивача про реальне виконання чи невиконання кредитного договору боржником/відповідачем, наявність чи відсутність боргу.
Апеляційний суд не може в повній мірі погодитись із такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до частин 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з ч. 1 ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).
Згідно зіст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Встановлено, що 20 серпня 2018 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір №22035000073526 у відповідності до якого остання отримала кредитні кошти у розмірі 12400 грн. із нарахуванням процентів за користування кредитними коштами зі строком кредитування до 20.08.2023 року (п.1.2 Кредитного договору). 
28 березня 2024 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ТОВ «Цикл Фінанс» було укладено Договір факторингу №28/03/24, відповідно до якого ТОВ «Цикл Фінанс» набуло право Нового кредитора до відповідача за Кредитним договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених ст. 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Апеляційний суд зазначає, що факт набуття ТОВ «Цикл Фінанс» права вимоги за кредитним договором №22035000073526, укладеним 20.08.2018 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ОСОБА_1 підтверджується належними доказами, та є доведеним.
Відповідно до наданого розрахунку заборгованості ОСОБА_1 по кредитному договору №22035000073526, укладеного 20.08.2018 року, станом на 27.03.2024 року загальна заборгованість складає 10315,05 грн., з яких: залишок простроченого кредиту -3805,05 грн., залишок прострочених комісій - 6510 грн.
Апеляційний суд вважає слушними доводи апеляційної скарги про те, що позивачем суду першої інстанції було надано належні та достатні докази на підтвердження факту наявності заборгованості відповідача за кредитним договором, зокрема доказом надання кредитних коштів відповідачу за Кредитним договором№22035000073526 є виписка по особовому рахунку відповідача НОМЕР_1 за період з 20.08.2018 по 27.03.2024 роки, з якої вбачається зарахування на рахунок ОСОБА_1 кредитних коштів згідно кредитного договору №22035000073526 від 20.08.2018 року у розмірі 12400 грн.
Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», згідно з якою підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.
З огляду на наведені положення, виписки по банківських рахунках клієнта є належними та допустимими доказами, які підтверджують рух коштів по рахунку, а саме зняття та зарахування коштів на поточний рахунок.
Вказані висновки відповідають позиціям Верховного Суду викладеним у постанові від 16.09.2020 по справі №200/5647/18, у постанові від 08.05.2024 по справі №381/1647/21.
Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає що позивачем надано належні та допустимі докази факту виконання АТ «Банк Кредит Дніпро» своїх зобов`язань за кредитним договором №22035000073526 від 20.08.2018 року укладеним з ОСОБА_1 та надання 20.08.2018 року останній кредитних коштів у розмірі 12400 грн. 
Суд першої інстанції належним чином надані позивачем докази - виписки по особовим рахункам не дослідив, тому дійшов до помилкового висновку про відсутність належних доказів, які б підтверджували фат отримання кредитних коштів та розмір заборгованості відповідача.
Отже, матеріалами справи підтверджується факт отримання відповідачем кредитних коштів за кредитним договором, а також часткове виконання нею зобов`язань, при цьому обов`язок щодо повного та своєчасного повернення кредитних коштів і сплати нарахованих платежів відповідачем виконаний не був, у зв`язку з чим у останньої виникла заборгованість, яка відповідно до розрахунку заборгованості складає 10315,05 грн., з яких: залишок простроченого кредиту -3805,05 грн., залишок прострочених комісій - 6510 грн.
Апеляційним судом досліджено наданий позивачем розрахунок заборгованості у взаємозв`язку з випискою по рахунку, яка є належним доказом зарахування коштів на особовий рахунок відповідача. Відповідачем наданий позивачем розрахунок заборгованості не спростовано, власного розрахунку не надано.
Враховуючи надання позивачем належних доказів отримання відповідачем кредитних коштів, погодження сторонами в кредитному договорі процентної ставки та не спростування відповідачем наданого розрахунку заборгованості, колегія суддів вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість з простроченого кредиту у розмірі 3805,05 грн.
Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача комісії за користування кредитом, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити таке.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Згідно з ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.
Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування», після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.
Згідно з ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування», умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин 1 та 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі №496/3134/19.
У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі №202/5330/19 зазначено, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладення оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин 1 та 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування».
При цьому в кредитному договорі №22035000073526 від 20.08.2018 року, укладеного між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ОСОБА_1 не зазначено переліку послуг з обслуговування кредиту, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються відповідачу, та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту. Тобто, в чому саме полягає комісія за обслуговування кредитної заборгованості, за які саме банківські послуги призначена та принципу її нарахування кредитний договір також не містить.
Ураховуючи, що позивач не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні договору, то положення п. 1.2 кредитного договору та графіку платежів щодо обов`язку позичальника щомісяця сплачувати плату за обслуговування кредиту є нікчемними відповідно до частин 1 та 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування», тому відсутні підстави для задоволення позовних в частині стягнення з відповідача простроченої заборгованості за комісією в розмірі 6510 грн.
Аналогічний висновок викладено Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 06.11.2023 року у справі №204/224/21.
Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України).
Апеляційний суд вважає, що рішення суду слід скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги ТОВ «Цикл Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково. 
Стягнути з ОСОБА_1 користь ТОВ «Цикл Фінанс» заборгованість у загальному розмірі 3805,05 грн., яка складається із заборгованості по тілу кредиту.
Щодо судових витрат, то колегія суддів зазначає наступне.
В ч. 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Як вбачається із матеріалів справи, позивачем при поданні позовної заяви сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн., за подання апеляційної скарги сплачено - 3633,60 грн,
Оскільки позовні вимоги ТОВ «Цикл Фінанс» задоволено частково на 36,8%, то з ОСОБА_1 користь ТОВ «Цикл Фінанс» підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви та апеляційної скарги у загальному розмірі 2228,60 грн.
Також позивач просить стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу понесені в суді першої інстанції у розмірі 5000 грн. та витрати на правничу допомогу понесені в суді апеляційної інстанції у розмірі 6000 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Пунктом 1 ч. 3 ст. 133ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.
Відповідно до частин 1-3 ст. 137ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1)розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2)розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Частиною 8 ст. 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
На підтвердження понесення витрат на правову допомогу позивачем в суді першої інстанції надано договір про надання правничої допомоги №43453613 від 02.01.2025 року укладений між ТОВ «Цикл Фінанс» та адвокатом Кеню Д.В.; додаткову угоду від 03.06.2025року до договору про надання правничої допомоги №43453613 від 02.01.2025 року; детальний опис робіт; акт 220035000073526 від 03.06.2025 року про підтвердження факту надання правничої допомоги.
Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4ст. 137 ЦПК України).
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
На підставі викладеного, керуючись критеріями обґрунтованості, пропорційності та розумності, дослідивши надані позивачем докази на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції, встановивши фактичний обсяг наданих адвокатом послуг, витрачений час, а також враховуючи, що справа є типовою для категорії спорів про стягнення заборгованості за кредитним договором, не пов`язана зі необхідністю застосування нових або спірних правових позицій, не вимагала проведення процесуальних дій або подання значної кількості доказів, обсяг матеріалів справи є незначним, колегія суддів вважає, що витрати на правничу допомогу у загальному розмірі є доведеними та становлять 5000 грн.
Ця сума відповідає критерію реальності наданих адвокатських послуг, розумності їхнього розміру, конкретним обставинам справи, з урахуванням її складності, обсягу матеріалів, необхідних процесуальних дій сторони, при цьому колегія суддів враховує задоволення позовних вимог частково на 36,8% ,то з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Цикл Фінанс» підлягає стягненню витрати на професійну правничу допомогу понесені в суді першої інстанції у розмірі 1840 грн. (5000*36,8/100).
На підтвердження понесення витрат на правову допомогу позивачем в суді апеляційної інстанції надано: детальний опис робіт (наданих послуг) від 29.09.2025 року; акт 22035000073526 від 29.09.2025 року про підтвердження факту надання правничої допомоги; платіжну інструкцію №DI484 від 29.09.2025 року на суму 6000 грн.
Отже, вирішуючи питання щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції, колегія суддів враховує, що позивачем надано належні та допустимі докази понесення таких витрат у розмірі 6000 грн., відповідачем клопотання про зменшення їх розміру чи заперечення щодо їх не співмірності зі складністю справи не заявлено. 
Водночас, з огляду на те, що позовні вимоги задоволено частково - на 36,8 %, відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України витрати на правничу допомогу підлягають розподілу пропорційно розміру задоволених вимог. 
За таких обставин з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Цикл Фінанс» підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу, понесені у суді апеляційної інстанції, у розмірі 2208 грн.
Керуючись статтями 367-369, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» задовольнити частково.
Рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 01 вересня 2025 року скасувати.
Ухвалити нове рішення, яким позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» (код ЄДРПОУ 43453613, адреса: м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, буд. 8.) заборгованість за кредитним договором № 22035000073526 від 20.08.2018 року у розмірі 3805,05 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» (код ЄДРПОУ 43453613, адреса: м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, буд. 8.) судовий збір за подання позовної заяви та апеляційної скарги у загальному розмірі 2228,60 грн. та витрати на професійну правничу допомогу понесені у суді першої та апеляційної інстанціях у загальному розмірі 4048 грн.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, окрім випадків, передбачених ч.3 ст.389 ЦПК України.

Суддя-доповідач К.П. Приходько

Судді Т.О. Писана

С.О. Журба