ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2381/26 Справа № 932/9085/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Наумова О. С. Суддя у 2-й інстанції - Макаров М. О.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2026 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого – судді Макарова М.О.  
суддів – Городничої В.С., Пищиди М.М. 
при секретарі – Пікос А.О. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою представника  ОСОБА_1 — ОСОБА_2 на ухвалу Соборного районного суду м. Дніпра від 11 листопада 2025 року по справі за позовом  ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Шевченківського районного суду міста Дніпра про відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом про визнання фізичної особи недієздатною, встановлення опіки та призначення опікуна. 
За даними сайту судової влади України справу №932/1202/25, провадження 2-о/932/41/25 05 лютого 2025 року розподілено в провадження судді. Станом на день подачі цього позову провадження у справі не відкрите у строки, встановлені ч. 1 ст.187 ЦПК України, інформацію щодо руху справи не надходила, не вручена ухвала про відкриття провадження. На запит позивача у червні 2025 року з приводу надання інформації, інформації не надано. 
Позивач вважає, що йому завдано моральної шкоди, яка полягає у душевних страждань у зв`язку із протиправною поведінкою суду через не виконання державою її позитивного обов`язку щодо забезпечення своєчасного права на справедливий суд. Розмір моральної шкоди оцінюється позивачем у 1000,00 гривень. 
У зв`язку з чим подав до суду позов про відшкодування моральної шкоди завданої протиправною бездіяльністю суду. 
Ухвалою Соборного районного суду м. Дніпра від 11 листопада 2025 року провадження у справі закрито.
Ухвала суду мотивовано тим, що заявлений позов до суду про відшкодування моральної шкоди не підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства та не підлягає розгляду за правилами іншого судочинства. 
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 — ОСОБА_2 просить ухвалу суду скасувати, справу направити на продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.
Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін, з наступних підстав.
Так, матеріалами справи та судом першої інстанції встановлено, що згідно довідки Правил відображення інформації по справах 05 лютого 2025 року у Шевченківському районному суді міста Дніпра зареєстрована заява ОСОБА_1 про визнання фізичної особи недієздатною, встановлення опіки та призначення опікуна над ОСОБА_3 , 05 лютого 2025 року у справі № 932/1202/25 призначено склад суду (а.с. 19, 21 - 23). 
Позивач надав роздруківку із Єдиного державного реєстру судових рішень, з якої видно, що по справі № 932/1202/25 станом на 16 липня 2025 року судові рішення відсутні (а.с. 20). 
Позивач посилався на те, що йому завдано моральної шкоди, яка полягає у душевних страждань у зв`язку із протиправною поведінкою суду через не виконання державою її позитивного обов`язку щодо забезпечення своєчасного права на справедливий суд.
Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції, обґрунтовано виходив з того, що Закони України не передбачають можливості розгляду в суді позовних вимог про визнання незаконними дій/бездіяльності іншого суду після отримання останнім позовної заяви та визначення складу суду для її розгляду чи про зобов`язання іншого суду до вчинення процесуальних дій, оскільки такі дії/бездіяльність є пов`язаними з розглядом судової справи навіть після його завершення. Вирішення у суді спору за такими позовними вимогами буде втручанням у здійснення правосуддя іншим судом. 
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач (частина перша статті 48 ЦПК України).
Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (частина друга статті 48 ЦПК України).
Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Відповідно до частин першої, одинадцятої статті 49 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддю не може бути притягнуто до відповідальності за ухвалене ним судове рішення, за винятком вчинення злочину або дисциплінарного проступку. За шкоду, завдану судом, відповідає держава на підставах та в порядку, встановлених законом. 
Законом встановлено імунітет суду і він не може бути відповідачем у цивільній справі. Наявність імунітету, за своєю суттю, є засобом, який гарантує належне функціонування системи правосуддя і дозволяє судам виконувати свою судову функцію незалежно та неупереджено. 
Закони України не передбачають розгляду в суді позовних вимог про визнання незаконними дій/бездіяльності іншого суду після отримання останнім позовної заяви та визначення складу суду для її розгляду чи про зобов`язання іншого суду до вчинення процесуальних дій, оскільки такі дії/бездіяльність є пов`язаними з розглядом судової справи навіть після його завершення. 
Оскарження діяльності суддів (судів) щодо розгляду та вирішення справ, а також оскарження судових рішень поза порядком, передбаченим процесуальним законом, не допускається. Суди та судді не можуть бути відповідачами у справах про оскарження їхніх дій чи бездіяльності під час розгляду інших судових справ, про оскарження їх рішень, ухвалених за наслідками розгляду цих справ, а також про зобов`язання судів та суддів до вчинення певних процесуальних дій. 
Вчинення (невчинення) суддею (судом) процесуальних дій під час розгляду конкретної справи, а також ухвалені у ній рішення можуть бути оскаржені до суду вищої інстанції у порядку, передбаченому процесуальним законом для тієї справи, під час розгляду якої вони, відповідно, були вчинені (мали бути вчинені) чи ухвалені. 
Усі процесуальні порушення, що їх допустили суди після отримання позовної заяви та визначення складу суду для її розгляду, можуть бути усунуті лише у межах відповідної судової справи, в якій такі порушення були допущені. Оскарження вчинення (невчинення) судом (суддею) у відповідній справі процесуальних дій і ухвалених у ній рішень не може відбуватися шляхом ініціювання нового судового процесу проти суду (судді). 
Позовні вимоги про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої незаконними діями чи бездіяльністю суду, можуть бути предметом розгляду у випадках, передбачених статтею 1176 ЦК України. 
У разі надходження позовної заяви з вимогами про визнання незаконними пов`язаних з розглядом судової справи дій/бездіяльності суду (судді чи посадових осіб суду), про зобов`язання суду (судді) до вчинення певних процесуальних дій або про відшкодування завданої незаконними діями чи бездіяльністю суду (судді) шкоди з підстав, не передбачених статтею 1176 ЦК України, суд відмовляє у відкритті провадження у справі (пункт 1 частини першої статті 186 ЦПК України). 
Аналогічний правовий висновок викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2019 року в справі № 454/3208/16-ц. 
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. 
При цьому вимоги вказаного припису розповсюджується як на позови, які не можна розглядати за правилами визначеного судочинства (певної юрисдикції), так і на позови, які суди взагалі не можуть розглядати як предмет позову. 
Таким чином, наведені у апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду першої інстанцій та не дають підстав вважати, що, закриваючи провадження у цій справі, суд порушив норми процесуального права.
Згідно із статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Ураховуючи викладене, колегія суддів проходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення – без змін. Що не позбавляє права позивача звернутися, у подальшому, до суду з відповідним позовом до належного відповідача.
Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів, - 

П О С Т А Н О В И Л А : 

Апеляційну скаргу представника  ОСОБА_1 — ОСОБА_2   – залишити без задоволення. 
Ухвалу Соборного районного суду м. Дніпра від 11 листопада 2025 року —залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст судового рішення складено 18 березня 2026 року.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді В.С. Городнича

М.М. Пищида