Номер провадження: 22-ц/813/4838/25 
Справа № 523/8718/24
Головуючий у першій інстанції Кисельов В.К.
Доповідач Карташов О. Ю.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.12.2025 року          м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Карташова О.Ю.

суддів: Коновалової В.А., Кострицького В.В.

за участю секретаря судового засідання - Рудуман А.О.

учасники справи:
позивач – ОСОБА_1 
відповідачі – Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна», ОСОБА_2 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду
апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Мирковіч Віктор Юхимович
на рішення Суворовського районного суду міста Одеси від 17 лютого 2025 року
у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна», ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди

ВСТАНОВИВ:

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

У травні 2024 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна», ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, посилаючись на наступні обставини.
Так, 22.08.2023 року о 19 годині 00 хвилин водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «Renault» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 на вулиці Паркова у місті Одесі, рухаючись по другорядній дорозі, яка позначена дорожнім знаком 2.1 «Дати дорогу», не переконався в безпечності проїзду перехрестя, не надав дорогу автомобілю, який рухався по головній дорозі, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем марки «VOLKSWAGEN TOUAREG» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 .
Причиною даної дорожньо-транспортної пригоди стало порушення водієм ОСОБА_2 вимог п.2.3б, п.8.4.6 «Правил дорожнього руху України».
В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.
04 жовтня 2023 року суддя Суворовського районного суду міста Одеси Шкуренков М.В. виніс постанову, якою притягнув ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП та наклав на нього штраф у розмірі 850 гривень.
Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 застрахована згідно до полісів №DC.EP.90012036, виданого ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» 27.07.2023 року з лімітом відшкодування у 150000 грн, та № ЕР.21560075 від 28.07.2023 року з лімітом відшкодування у 160000 грн на загальну суму 310000 грн.
04.09.2023 року о 15.00 годині судовий експерт Хоменко В.В. попередньо повідомивши ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» та водія ОСОБА_2 провів технічний огляд автомобіля марки «VOLKSWAGEN TOUAREG» державний р/н НОМЕР_2 , під час якого були присутні: постраждала - водій ОСОБА_1 , винний у скоєнні ДТП - водій ОСОБА_2 та представник ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» - Ігор ЧЕБАН.
Відповідно до висновку судового експерта Хоменко В.В. № 2908Д/23, складеного 06 вересня 2023 року:
1.Вартість матеріального збитку нанесена власнику колісного транспортного засобу VOLKSWAGEN TOUAREG, р. н. НОМЕР_2 , пошкодженого внаслідок ДТП від 22 серпня 2023 року, становить: 492 068 грн (Чотириста дев`яносто дві тисячі шістдесят вісім грн).
2.Ринкова вартість колісного транспортного засобу VOLKSWAGEN TOUAREG, р. н. НОМЕР_2 , пошкодженого внаслідок ДТП на дату проведення оцінки (у пошкодженому стані), становить: 114984 грн. (Сто чотирнадцять тисяч дев`ятсот вісімдесят чотири грн.).
3.Різниця між вартістю колісного транспортного засобу VOLKSWAGEN TOUAREG, р. н. НОМЕР_2 до пошкодження та його ціною після пошкодження складає 377084 грн.
ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» двома траншами (06.10.2023 року на суму 160000 грн та 16.10.2023 року) на суму 65188 грн 32 коп. виплатила потерпілій особі ОСОБА_1 страхову компенсацію у загальній сумі 225188 грн 32 коп., тобто на 151895 грн 68 коп. менше суми спричиненого їй матеріального збитку, тобто на 84 811 грн. 68 коп. менше ніж повна сума страхової відповідальності за вказаними вище двома договорами № DC.EP.90012036 та №ЕР.21560075.
У ст. 30 Закону передбачено, що транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.
Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.
За послуги по евакуації транспортного засобу марки «VOLKSWAGEN TOUAREG» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 потерпілою ОСОБА_1 було сплачено 2000 грн, а за складення судовим експертом Хоменком В.В. висновку № 2908Д/23 ще 5000 грн.
У зв`язку з викладеним, в порядку досудового врегулювання, представником позивачки 20.02.2024 року була направлена до страховика ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» претензія за вих. № 14, на яку 18.03.2024 року надійшла відповідь за реєстраційним № 424-31 від 07.03.2024 року, у якій, з посиланням на звіти оцінювача ФОП ОСОБА_3 за № 25- D/13/61 від 11.09.2023 року та № 38-R/13/57 від 26.09.2023 року була дана відповідь про те, що максимальна відшкодування, яке повинне виплатити ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» по цій справі дорівнює 225188 грн 32 коп.
З таким розрахунком погодитись неможливо, оскільки на Звіти оцінювача ФОП ОСОБА_4 за № 25-D/13/61 від 11.09.2023 року та № 38-R/13/57 від 26.09.2023 року суперечать вимогам абзацу другого п. 5.1 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України за № 142/5/2092 від 24.11.2003 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 24.11.2003 року за № 1074/8395, де сказано, що визначення матеріального збитку чи вартості КТЗ без його огляду особисто експертом, який складає висновок, можливе тільки за рішенням органу (особи), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта), в якому міститься обґрунтування неможливості надання об`єкта дослідження на огляд, у разі надання ним даних, необхідних для проведення дослідження.
Тобто, оскільки в огляді транспортного засобу VOLKSWAGEN TOUAREG, р/ НОМЕР_3 , пошкодженого внаслідок ДТП від 22 серпня 2023 року, приймав участь представник ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» Чебан І.В., то саме він, а не ФОП ОСОБА_3 мав право складати висновок відносно цього транспортного засобу, внаслідок чого звіти оцінювача ФОП ОСОБА_3 за № 25-D/13/61 від 11.09.2023 року та № 38-R/13/57 від 26.09.2023 року не мають доказової сили.
Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та ст. 1194 ЦК України, різницю між граничною сумою страхового відшкодування, яка дорівнює 310000 грн та фактично спричиненою позивачці ОСОБА_1 майновою шкодою у розмірі 377084 грн, тобто у сумі 67084 грн повинен відшкодувати винний у скоєнні ДТП водій ОСОБА_2 .
Окрім майнової шкоди, потерпілої внаслідок ДТП ОСОБА_1 повинна бути відшкодована моральна шкода, яка полягає в її моральних стражданнях, пов`язаних із знищенням ОСОБА_2 внаслідок ДТП від 22 серпня 2023 року належного їй на праві власності транспортного засобу VOLKSWAGEN TOUAREG, р/н НОМЕР_2 , а також його категоричною відмовою від прийняття участі у відшкодуванні спричиненої ним шкоди, яка позивачкою оцінюється у 5000 грн.
На підставі викладеного, позивачка просить стягнути на її користь: з Приватного акціонерного товариства «СК «ПЗУ Україна», код ЄДРПОУ 20782312, у якості відшкодування майнової шкоди, спричиненої внаслідок ДТП (недоплату страхового відшкодування) - 84811 грн 68 коп.; з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у якості відшкодування майнової шкоди – 67084 грн 00 коп. та моральну шкоду у розмірі 5000 грн; з Приватного акціонерного товариства «СК «ПЗУ Україна», код ЄДРПОУ 20782312, та з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , пропорційно судові витрати по справі: по оплаті судового збору в сумі 1518 грн 96 коп.; по оплаті за виготовлення судовим експертом Хоменком В.В. висновку експертизи в сумі 5000 грн; по оплаті за надання юридичної допомоги, сплаченої за підготування позовної заяви - 7000 грн».

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Суворовського районного суду міста Одеси від 17 лютого 2025 року позовні вимоги ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ) до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (код ЄДРПОУ:20782312, адреса: вул. Дегтярівська, буд. 62, м. Київ), ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса проживання: АДРЕСА_2 ) про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди – залишено без задоволення у повному обсязі.

Рішення суду вмотивовано тим, що в даній справі, сума виплати страхового відшкодування не перевищує ліміт відповідальності, а тому підстави для стягнення коштів з відповідача ОСОБА_2 на підставі ст. 1194 ЦК України відсутні. Вимогу про стягнення моральної шкоди суд визнав не доведеною.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Мирковіч В.Ю. звернулась з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на невірність оскаржуваного судового рішення, на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та невідповідність висновків, викладених у рішенні судом першої інстанції, обставинам справи, просить по результатам розгляду справи винести постанову про скасування рішення Суворовського районного суду м. Одеси, що постановлене 17 лютого 2025 року по цивільній справі №523/8718/24 (провадження №2/523/1656/25) повністю, та ухвалити по справі нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «СК «ПЗУ Україна» та ОСОБА_2 задовольнити повністю, стягнувши на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 : з Приватного акціонерного товариства «СК «ПЗУ Україна», код ЄДРПОУ 20782312 у якості відшкодування майнової шкоди, спричиненої внаслідок ДТП (недоплату страхового відшкодування) - 84811 грн 68 коп.; з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у якості відшкодування майнової шкоди - 67084 грн 00 коп.; з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у якості відшкодування моральної шкоди - 5000 грн; стягнути з Приватного акціонерного товариства «СК «ПЗУ Україна», код ЄДРПОУ 20782312, та з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , пропорційно судові витрати по справі: по оплаті судового збору при поданні позову в сумі 1518 грн 96 коп. та судового збору при поданні апеляційної скарги в сумі 2278 грн 44 коп., що остаточно становить 3797 грн 40 коп.; по оплаті за виготовлення судовим експертом Хоменком В.В. висновку експертизи в сумі 5000 грн; по оплаті за надання юридичної допомоги, сплаченої за підготування позовної заяви та представництво в суді першої інстанції - 7000 грн та за складення апеляційної скарги - 4000 грн.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга вмотивована тим, що називаючи висновок ФОП ОСОБА_3 «неповним», суд не звертає уваги на те, що такий висновок повинен вважатися таким, що взагалі не має доказової сили, оскільки звіти оцінювача ФОП ОСОБА_3 за № 25-0/13/61 від 11.09.2023 року та № 38-Я/13/57 від 26.09.2023 року суперечать вимогам абзацу другого п. 5.1 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України за № 142/5/2092 від 24.11.2003 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 24.11.2003 року за № 1074/8395, де сказано, що визначення матеріального збитку чи вартості КТЗ без його огляду особисто експертом, який складає висновок, можливе тільки за рішенням органу (особи), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта), в якому міститься обґрунтування неможливості надання об`єкта дослідження на огляд, у разі надання ним даних, необхідних для проведення дослідження.
Визнаючи Висновок атестованого судового експерта Хоменка В.В. за № 2908Д/23 таким, що не заслуговує уваги в порівнянні до звітів оцінювача ФОП ОСОБА_3 за № 25- 0/13/61 від 11.09.2023 року та № 38-КУ13/57 від 26.09.2023 року тільки на тій підставі, що у Висновку № 2908Д/23 не зазначено, що він складений для надання в суд, останній, на погляд сторони скаржників, проявляє надмірний формалізм.
Судом не враховано того, що, на відзнаку від оцінювача ФОП ОСОБА_3 , який, окрім того, що взагалі не мав права проводити оцінку пошкодженого транспортного засобу, оскільки не приймав участі у його огляді, та й ще не може бути визнаним особою, не зацікавленою в результатах оцінки, оскільки його співпраця з ПрАТ «СК ПЗУ Україна» напряму залежить від розміру грошових сум, які відповідно до його звітів повинен був виплатити Страховик потерпілому.
Наголошується, що атестований судовий експерт ОСОБА_5 не має будь-якої зацікавленості в завищенні чи заниженні розміру шкоди, спричиненої транспортному засобу, який він оглядав.
Сторона скаржників, не заперечує, що якщо порівняти звіти оцінювача ФОП ОСОБА_3 та Висновок атестованого судового експерта Хоменка В.В. № 2908Д/23, то можна побачити, що перший значно зменшує оцінку колісного транспортного засобу VOLKSWAGEN TOUAREG, р.н. НОМЕР_2 до його пошкодження порівняно до другого: у ОСОБА_3 - 396188 грн 32 коп., а у ОСОБА_5 - 492068 грн, тобто перший оцінив цей автомобіль станом до ДТП на 95879 грн 68 коп. дешевше, зовсім протилежний підхід у цих осіб до оцінки цього автомобіля станом після ДТП: у ОСОБА_3 - 170000 грн, а у ОСОБА_5 - 114984 грн, тобто перший оцінив залишки транспортного засобу на 56016 грн дорожче. Проте, на думку сторони скаржників, цьому не варто дивуватися, оскільки сама життєва логіка каже про те, що жодна страхова компанія не буде мати справу з оцінником, за звітами якого вони повинні будуть сплачувати великі кошти.
Разом з тим, акцентується увага на тому, що в оскаржуваному рішенні немає ані слова в обґрунтування мотивів, за якими суд віддав перевагу звітам найнятого ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» оцінювача ФОП ОСОБА_3 за № 25-D/13/61 від 11.09.2023 року та № 38-R/13/57 від 26.09.2023 року.
Також, в скарзі зауважується, що судом проігноровано, що 2000 грн, сплачені ОСОБА_1 за евакуацію транспортного засобу VOLKSWAGEN TOUAREG, р.н. НОМЕР_2 з місця ДТП, до суми страхового відшкодування не увійшли до суми відшкодування та залишилися невідшкодованими.
На додаток, в апеляційній скарзі наголошується, що суд безпідставно відмовив у задоволенні вимоги про стягнення моральної шкоди у розмірі 5000 грн. Адже, ОСОБА_1 на тривалий час залишилася без необхідного їй як ФОП транспортного засобу (доки не знайшла покупця на залишки VOLKSWAGEN TOUAREG, р. н. НОМЕР_2 , та не знайшла грошової суми, яку необхідно добавити, щоб придбати новий автомобіль, замість знищеного), та пережила страх смерті, коли в її автомобіль на великій швидкості зі страшенною силою врізався ОСОБА_2 .

Щодо відзиву на апеляційну скаргу

ПАТ «СК «ПЗУ Україна» подано відзив на апеляційну скаргу, в якому представник відповідача вважає доводи апеляційної скарги безпідставними, оскільки судом першої інстанції була надана належна правова оцінка усім наявним у справі доказам та фактичним обставинам, та просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.
У відзиві наголошується, що відповідач категорично не погоджується із порядком та розміром матеріальної шкоди, нарахованої позивачем.
Відповідно до ст. 29, п. 33.3 ст. 33, п. 34.2 ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у відносинах страхування цивільно-правової відповідальності, саме на Страховика покладено обов`язок визначати розмір заподіяного збитку.
Самостійне обрання потерпілим експерта для визначення ним шкоди можливе лише у випадку, прямо передбаченому п. 34.3 ст. 34 Закону - якщо представник страховика не з`явився у визначений строк для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).
Згідно п. 2.1 Закону, даний Закон має пріоритет, та, якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.
З метою оцінки завданої позивачу шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, на замовлення ПрАТ «СК «ПЗУ Україна», оцінювачем ФОП ОСОБА_3 було складено Звіт № 25-D/13/61 про визначення вартості матеріального збитку завданого власнику КТЗ від 11.09.2023р. На підставі виконаних досліджень та рекомендацій, зроблений висновок, що вартість матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу VOLKSWAGEN Touareg (державний номер НОМЕР_2 ), внаслідок дорожньо-транспортної пригоди станом на 22.08.2023р., складає 396188,32 грн.
Також складено ЗВІТ № 38-R/13/57 від 26.09.2023 про визначення вартості матеріального збитку завданого власнику даного КТЗ. Ринкова вартість пошкодженого майна VOLKSWAGEN Touareg, реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2007 року випуску, кузов № НОМЕР_5 , внаслідок ДТП, складає 171 000,00 грн.
ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» розпорядженням до страхового акту №31415/1 прийняло рішення про виплату страхового відшкодування за ОСОБА_6 кошти у розмірі 160000,00 грн (ліміт відшкодування), та розпорядженням до страхового акту № DC.EP.90012036.L0001.01 кошти у розмірі 65 188,32 грн, а всього перераховано позивачу 225 188,32грн (396 188,32грн вартість ТЗ до ДТП - 171 000,00 грн вартість ТЗ після ДТП).
Наголошується, що наданий позивачем до матеріалів справи Висновок №2908Д/23 не є результатом проведення судової експертизи, а тому не є обов`язковим при здійснені оцінки доказів у справі (судова практика: Постанова Верховного суду від 11.04.2018 у справі № 910/24880/15).
Всупереч ч. 5 ст. 106 ЦПК України, у Висновку №2908Д/23 оцінювачем не зазначено, що висновок підготовлено для подання до суду.
Оскільки Висновок № 2908Д/23 не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами, та не є обов`язковим для особи або органу, яка здійснює провадження, суд першої інстанції обґрунтовано відхилив поданий позивачем Висновок № 2908Д/23, оскільки останній є неналежним, не достовірним, та не допустимим доказом у справі.
Крім того, відповідач заперечує проти виплати позивачу вартості складеного Звіту оцінки вартості матеріального збитку розмірі 5 000,00 грн, оскільки відповідно до ст. 34.2 та ст. 34.3 Закону, лише у разі нез`явлення представника Страховика протягом 10 робочих днів на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків, потерпілий має право вимагати відшкодування вартості проведеної експертизи.
Таким чином, ПАТ «СК «ПЗУ Україна» заперечує в повному обсязі проти позовних вимог щодо стягнення на користь позивача шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, за участю застрахованого у ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» ТЗ, та відповідно, понесених ним судових витрат, у зв`язку із повною виплатою страхового відшкодування за даним випадком.

Представником відповідача ОСОБА_2 адвокатом Радіоновим О.Л. також подано відзив на апеляційну скаргу, в якому, вважає її необґрунтованою, такою, що не підлягає задоволенню, оскільки не доводить незаконність рішення суду першої інстанції від 17.02.2025 року, не містить доводи, які можуть бути визначені як підстава для її задоволення, а відтак, апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Так, ПрАТ «СК ПЗУ Україна» виконало свій обов`язок щодо врегулювання страхової події та визначення розміру збитку.
Позивачем не доведено та не спростовано, що висновок експерта ФОП ОСОБА_3 не має доказової сили та наявна необхідність у проведенні додаткового огляду транспортного засобу, також позивачем не спростовано факт визначеного страховиком зазначеного розміру відшкодування та те, що розмір страхового відшкодування страховою компанією визначений неправильно, тому підстави для прийняття для визначення розміру шкоди на підставі висновку експерта № 2908Д/23 від 06.09.2023р., відсутні.
Також, на підтвердження доводів моральної шкоди у справі відсутні будь-які докази, крім тих, які підтверджують факт настання ДТП. Поряд із цим, належного допустимого доказу щодо факту спричинення моральної шкоди позивачці, матеріали не містять.

Узагальнені доводи та заперечення учасників справи

Представник скаржниці ОСОБА_1 адвокат Мирковіч В.Ю. в судовому засіданні підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги, просив задовольнити її в повному обсязі.
Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Радіонов О.Л. в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив оскаржуване рішення залишити без змін.
Представник відповідача ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ України» Прихода О.В. в судовому засіданні просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 17.02.2025 року — без змін.
Скаржниця ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 , у судове засідання не з`явилися, про дату, час та порядок розгляду справи повідомлені належним чином. Клопотань про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, про відкладення розгляду справи, про розгляд справи за їх відсутності не заявляли.
Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, час знаходження справи на розгляді апеляційного суду, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому її розгляді, освідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, відсутність клопотань про відкладення розгляду справи, думку осіб, що з`явились з приводу розгляду справи за відсутності скаржника та відповідача, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності осіб, що не з`явились та за участі їх адвокатів.

Фактичні обставини справи

22.08.2023 року о 19 годині 00 хвилин водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «Renault» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 на вулиці Паркова у місті Одесі, рухаючись по другорядній дорозі, яка позначена дорожнім знаком 2.1 «Дати дорогу», не переконався в безпечності проїзду перехрестя, не надав дорогу автомобілю, який рухався по головній дорозі, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем марки «VOLKSWAGEN TOUAREG» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 .
Причиною даної дорожньо-транспортної пригоди стало порушення водієм ОСОБА_2 вимог п.2.3б, п.8.4.6 «Правил дорожнього руху України».
В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.
04 жовтня 2023 року постановою Суворовського районного суду міста Одеси було притягнуто ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП та наклав на нього штраф у розмірі 850 гривень.

27.07.2023р. між ПрАТ СК «ПЗУ Україна» та страхувальником ОСОБА_2 був укладений Поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів EP.215960075, строком дії з 28.07.2023р. по 27.07.2024р. включно (далі – Поліс ОСЦПВВНТЗ), відповідно до якого був забезпечений транспортний засіб - автомобіль Renault Laguna, д.н.з. НОМЕР_6 (далі – Застрахований ТЗ). Ліміт відповідальності за даним Полісом ОСЦПВВНТЗ становив 160 000,00 грн, розмір франшизи 0,00 грн.
Додатково 27.07.2023р. між Страховою компанією та ОСОБА_2 , укладений договір № DC.EP.215105273 добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів (ДЦВ), та від нещасного випадку на транспорті (ДНВ) (Поліс), строком дії з 28.07.2023р. по 27.07.2024р., згідно якого було забезпечено транспортний засіб Renault Laguna, д.н.з. НОМЕР_6 . Ліміт відповідальності на момент події становить 150 000,00грн.
Отже загальний ліміт відповідальності страховика склав суму у розмірі 310000 гривень.

У період дії даних полісів, 22.08.2023 р. водій застрахованого ТЗ ОСОБА_1 звернулася до Страховика із Повідомленням про ДТП та заявою про виплату страхового відшкодування пошкодженого автомобіля VW Touareg, д.н.з. НОМЕР_7 з доданим банківським рахунком для перерахування коштів. На виконання вимог ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі-Закон) після отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, ПрАТ «СК ПЗУ Україна» розпочало її розслідування.

29.08.2023р. та 04.09.2023р. у присутності власника пошкодженого автомобіля ОСОБА_1 та представника ПрАТ СК «ПЗУ Україна» - Чебан А.В. був оглянутий автомобіль марки «VOLKSWAGEN TOUAREG» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , зроблені протоколи технічного огляду КТЗ з вказівкою пошкоджень, а також було зроблено фотофіксацію пошкоджень.

11 вересня 2023р. оцінювачем ФОП ОСОБА_3 було складено Звіт № 25-D/13/61 про визначення вартості матеріального збитку завданого власнику КТЗ від 11.09.2023р. (далі – Звіт № 25-D/13/61). На підставі виконаних досліджень та рекомендацій, зроблений висновок, що вартість матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу VOLKSWAGEN Touareg (державний номер НОМЕР_2 ), внаслідок дорожньо-транспортної пригоди станом на 22.08.2023 p., складає 396188,32грн. Також складено ЗВІТ №38-R/13/57 від 26.09.2023 р. про визначення вартості матеріального збитку завданого власнику даного КТЗ. Ринкова вартість пошкодженого майна VOLKSWAGEN Touareg, реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2007 року випуску, кузов № НОМЕР_5 , внаслідок ДТП, складає 171 000,00 грн.
Фактично, згідно даного звіту було встановлено, що VOLKSWAGEN Touareg, реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2007 року випуску, кузов № НОМЕР_5 , внаслідок ДТП було знищено, тобто відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищує вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до висновку судового експерта Хоменко В.В. № 2908Д/23, складеного 06 вересня 2023 року:
Вартість матеріального збитку нанесена власнику колісного транспортного засобу VOLKSWAGEN TOUAREG, р. н. НОМЕР_2 , пошкодженого внаслідок ДТП від 22 серпня 2023 року, становить: 492 068 грн (Чотириста дев`яносто дві тисячі шістдесят вісім грн).
Ринкова вартість колісного транспортного засобу VOLKSWAGEN TOUAREG, р.н. НОМЕР_2 , пошкодженого внаслідок ДТП на дату проведення оцінки (у пошкодженому стані), становить: 114984 грн (Сто чотирнадцять тисяч дев`ятсот вісімдесят чотири грн).
Різниця між вартістю колісного транспортного засобу VOLKSWAGEN TOUAREG, р.н. НОМЕР_2 до пошкодження та його ціною після пошкодження складає 377084 грн.

ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» розпорядженням до страхового акту № 31415/1 прийняло рішення про виплату страхового відшкодування за Полісом EP.215960075 кошти у розмірі 160000,00 грн (ліміт відшкодування), та розпорядженням до страхового акту № DC.EP.90012036.L0001.01 кошти у розмірі 65188,32 грн, а всього перераховано позивачу 225188,32 грн (396 188,32 грн вартість ТЗ до ДТП - 171 000,00 грн, вартість ТЗ після ДТП) у жовтні 2023р., які позивачка отримала 06.10.2023р. та 16.10.2023р. відповідно.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція апеляційного суду

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.
Зі змісту статті 367 ЦПК України вбачається, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до положень ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).
Згідно з положенням частини третьої статті 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.
Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить апеляційний суд

Згідно з частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України (далі — ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
За змістом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України).
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
В силу частин 1-3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частинами першою – другою статті 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до частини першої статті 1166 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).
Відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.
Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.
Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.
При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.
Відповідно до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.
Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана оплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Згідно з п. 22.1. ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Відповідно до змісту положень Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик за договором про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів несе обмежену відповідальність, та при настанні страхового випадку відшкодовує оцінену у встановленому цим Законом порядку шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди відповідно до лімітів відповідальності з урахуванням зносу автомобіля, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, а також за вирахуванням франшизи, якщо вона була встановлена договором.

Відповідно до правової позиції Верховною Суду, викладеної в постанові від 16.10.2019 р. по справі № 320/9174/15-ц: «За змістом статей 9, 22-31, 35, 36 Закону № 1961-IV настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 14 квітня 2022 року у справі № 205/7747/18, принцип повного відшкодування шкоди, закріплений у статті 1166 ЦК України, реалізується у відносинах страхування через застосування положень статті 1194 цього Кодексу. Вказана норма передбачає, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди за загальним правилом зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Отже, частка відповідальності особи, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, становить різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.
Статтею 30 вказаного Закону визначено, що транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.
Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції слушно звернув увагу на наявність у справі висновку експерта № 2908Д/23 від 06.09.2023р. ОСОБА_5 , а також звіту № 25-D/13/61 про визначення вартості матеріального збитку завданого власнику КТЗ від 11.09.2023р. ФОП ОСОБА_3 .

Так, відповідно до ч. 3 ст. 102 ЦПК України, висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.
Відповідно до статті 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, висловленої у постанові Пленуму від 12.06.2009 № 5 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі досудового розгляду» висновок експертизи може бути доказом у справі лише в тому разі, коли експертиза була проведена на підставі ухвали суду відповідними судово-експертними установами. Як експерт може залучатися особа, яка відповідає вимогам, установленим Законом України «Про судову експертизу», і внесена до Державного реєстру атестованих судових експертів. У разі коли висновок експертизи наданий стороною як додаток до позовної заяви, тобто проведений відповідною експертною установою за її клопотанням чи клопотанням її представника, то такий висновок може розцінюватися лише як письмовий доказ, який підлягає дослідженню в судовому засіданні та відповідній оцінці.

Дослідуючи докази, надані сторонами, місцевий суд зробив обґрунтований висновок, що доданий позивачем до матеріалів справи Висновок № 2908Д/23 не є результатом проведення судової експертизи, а тому не є обов`язковим при здійснені оцінки доказів у справі (судова практика: Постанова Верховного суду від 11.04.2018 у справі № 910/24880/15).
До того ж, всупереч ч. 5 ст. 106 ЦПК України, у Висновку № 2908Д/23 оцінювачем не зазначено, що висновок підготовлено для подання до суду.
Крім того, сторони у справі не подавали клопотання про проведення судової автотоварознавчої експертизи.

Відтак, ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» відповідно до вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» прийняло законне рішення щодо виплати суми страхового відшкодування, на підставі наявного висновку №25-D/13/61 про визначення вартості матеріального збитку завданого власнику КТЗ від 11.09.2023р.

Сума страхового відшкодування 225188,32 грн отримана ОСОБА_1 у повному розмірі.

Відповідно до ст. 29, п. 33.3 ст. 33, п. 34.2 ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у відносинах страхування цивільно-правової відповідальності, саме на Страховика покладено обов`язок визначати розмір заподіяного збитку.
Відповідно до ст. 36.1 Закону Страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду щодо відсутності підстав для стягнення з Приватного акціонерного товариства «СК ПЗУ Україна», у якості відшкодування майнової шкоди, спричиненої внаслідок ДТП (недоплату страхового відшкодування) - 84811 грн 68 коп. та з ОСОБА_2 , у якості відшкодування майнової шкоди - 67084 грн 00 коп.

Проте, колегія суддів не погоджується з рішенням суду в частині позовних вимог про відшкодування моральної шкоди.

Згідно зі статтею 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
При вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди обов`язковому з`ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та чим він при цьому керувався, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Згідно з пунктом 1 частини другої статті 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.
Відповідно до статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Частиною п`ятою статті 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
У пункті 3 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року вказано, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
Згідно пункту 9 даної Постанови зазначено, що суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Наявність моральної шкоди доводиться позивачем, який в позовній заяві має зазначити, які моральні страждання та у зв`язку з чим він поніс і чим обґрунтовується розмір компенсації. Розмір відшкодування моральної шкоди оцінюється самим потерпілим та визначається у позовній заяві.
З огляду на моральну зумовленість виникнення інституту відшкодування моральної шкоди, цілком адекватними і самодостатніми критеріями визначення розміру належної потерпілому компенсації є морально-правові імперативи справедливості, розумності та добросовісності.

В рішенні ЄСПЛ від 28 травня 1985 року у справі «Абдулазіз, Кабалес і Балкандалі» зазначається, що «з огляду на її природу, стверджувана моральна шкода не завжди може бути предметом чіткого доведення. Проте розумно припустити, що особи, які … зіткнулися з проблемами... можуть зазнати страждань і тривоги». Звідси випливає, що фактичною основою для висновку про наявність негативних наслідків у немайновій сфері потерпілої особи у більшості ситуацій може бути як таке розумне припущення про природність їх виникнення за подібних обставин.

Виходячи з положень статей 16 і 23 ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права компенсація моральної шкоди повинна відбуватися в будь-якому випадку її спричинення - право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства (див. пункт 92 постанови Великої Палати Верховного Суду від 01 вересня 2020 року у справі № 216/3521/16-ц).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 квітня 2022 року у справі № 748/359/20 (провадження № 61-8641св21) зроблено висновок, що «будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз, тим більше, якщо така компенсація стосується юридичної особи. У будь-якому випадку розмір відшкодування повинен бути адекватним. Отже, рівень моральних страждань визначається не видом правопорушення і не складністю цього правопорушення, а моральними стражданнями потерпілого внаслідок заподіяння йому шкоди та значенням наслідків цього правопорушення для його особистості, що і зумовлює розмір суми компенсації моральної шкоди. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди одразу визначається потерпілим у позовній заяві, хоча остаточне рішення про розмір компенсації моральної шкоди приймається судом».

Шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП (стаття 28 Закону № 1961-IV).

В обґрунтування наявності моральної шкоди позивачка посилалась на її моральні страждання, пов`язані з подією ДТП, із знищенням ОСОБА_2 внаслідок ДТП від 22 серпня 2023 року належного їй на праві власності транспортного засобу VOLKSWAGEN TOUAREG, р/н НОМЕР_2 .

Дорожньо-транспортна пригода завжди спричиняє стрес та матеріальні витрати.

Отже, в даному конкретному випадку, колегія суддів вважає, що позивачкою повністю доведено, що пережиті нею негативні емоції, у зв`язку з ДТП та знищенням транспортного засобу, досягли рівня «страждань», що є підставою для стягнення моральної шкоди у заявленому розмірі – 5000 грн з відповідача ОСОБА_2 .

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Рішення Суворовського районного суду міста Одеси від 17 лютого 2025 року підлягає скасуванню в частині відмови у задоволені позовних вимог про відшкодування моральної шкоди з ухваленням в цій частині нового судового рішення про задоволення зазначених позовних вимог. В іншій частині без змін.

Керуючись ст. 367, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. 376, ст. 384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Мирковіч Віктор Юхимович, задовольнити частково.

Рішення Суворовського районного суду міста Одеси від 17 лютого 2025 року скасувати в частині відмови у задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди та ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_8 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) у відшкодування моральної шкоди суму в розмірі – 5000 грн.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення.
Касаційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Головуючий О.Ю. Карташов

Судді В.А. Коновалова

В.В. Кострицький