П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2023 року	м. Київ	
		
Суддя Київського апеляційного суду Балацька Г.О. за участю:

особи, стосовно якої складено протокол про адміністративне 
правопорушення, - ОСОБА_1 ,
захисника особи, стосовно якої складено протокол про
адміністративне правопорушення, - Терехова М.С.,
потерпілої - ОСОБА_2 ,
представника потерпілої - адвоката Нікушиної В.С., 

розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні клопотання захисника Терехова М.С. в інтересах ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження, що міститься в апеляційній скарзі, та апеляційну скаргу на постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29 серпня 2023 року стосовно

ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -

В С Т А Н О В И Л А:

Цією постановою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 20 (двадцяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян - 340 (триста сорок) гривень в дохід держави.
Також з ОСОБА_1 стягнуто судовий збір у розмірі 496,20 грн. 

Постановою суду визнано доведеним те, що 26.06.2022 о 21 год. 30 хв. за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_1 за місцем свого проживання вчинив відносно своєї дружини ОСОБА_2 насильство в сім`ї, а саме умисні дії фізичного та психологічного характеру: наніс декілька ударів та ображав нецензурною лайкою, внаслідок чого могла бути завдана шкода її фізичному та психологічному здоров`ю, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, захисник Терехов М.С. в інтересах ОСОБА_1 першочергово поставив питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови, який пропущений з поважних причин, оскільки оскаржувана постанова, відповідно до довідки Укрпошта отримана 21.11.2022.
Крім того, захисником вживались заходи на отримання постанови, а саме:
-06.09.2022 направлена заява на отримання копії рішення;
-04.10.2022 повторно направлена заява для отримання постанови;
-21.10.2022 направлена скарга на голову суду в зв`язку з не направленням постанови;
Відповідно до штампу на постанові остання посвідчена 07.11.2022, після чого направлена захиснику.
Що стосується постанови суду першої інстанції щодо ОСОБА_1 , то захисник Терехов М.С. просить її скасувати та провадження у справі закрити, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
В обґрунтування апеляційних вимог захисник Терехов М.С. вказує, що судом було неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи та неправильно застосовано норми матеріального права. 
Звертає увагу суду захисник, що суд першої інстанції в своїй постанові не надав оцінку доводам та наданим доказам, а саме письмовим поясненням ОСОБА_1 та доданими до нього доказами - листами заявниці ОСОБА_2 , які вона направляла ОСОБА_1 після конфлікту та в яких намагається вибачитись за свою поведінку, зазначає про свою нетерпимість до шкідливих звичок, зазначає про наявність конфлікту в сім`ї.
Зазначені доводи та докази знаходяться в матеріалах справи, однак як вбачається з постанови суд взагалі їх не досліджував та не надавав оцінку.
Так, з наданих ОСОБА_1 доказів чітко вбачається, що в даному конкретному випадку працівниками поліції було ототожнено поняття «домашнє насильство» та «конфлікт».
Як указує захисник в апеляційній скарзі, в діях ОСОБА_1 відсутні ознаки домашнього насильства, а ситуація яка склалась чітко підпадає під ознаки конфлікту на користь якого свідчать листи, які він отримав від дружини після конфлікту, з яких вбачається, що дружина намагається вибачитись за свою поведінку, зазначає про свою нетерпимість до шкідливих звичок, зазначає про наявність конфлікту в сім`ї. 
Надаючи пояснення в судовому засідання ОСОБА_2 підтвердила, що листа відправляла особисто вона, підтвердила свою нетерпимість до шкідливих звичок, які провокують виникнення конфліктних ситуації.
Тобто в даному випадку причиною конфлікту є нетерпимість заявниці до шкідливих звичок про що вона зізнається в своїх листах.
Таким чином очевидно вбачається відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення як «насильство в сім`ї» передбачене ст. 173-2 КУпАП.

Заслухавши доповідь судді, пояснення  ОСОБА_1 та в його інтересах захисника Терехова М.С. на підтримку в повному обсязі доводів клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та доводів апеляційної скарги про закриття провадження в справі, пояснення потерпілої ОСОБА_2 та її представника - адвоката Нікушиної В.С., які поклались на розсуд суду з приводу клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, однак заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, слід дійти наступних висновків.

Згідно зі ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

На виконання вимог ст. 278 КУпАП, при підготовці справи про адміністративне правопорушення до розгляду, орган (посадова особа) вирішує, зокрема, питання щодо належного сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду.

Як регламентують положення ч. 1 ст. 277-2 КУпАП, повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніше як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначається дата і місце розгляду справи.

Дані вимоги закону під час судового провадження справи за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції у повній мірі не дотримані.

Так, зі змісту постанови випливає, що ОСОБА_1 в судовому засіданні присутнім не був.

Водночас, матеріали справи містять копію супровідного листа про направлення копії постанови від 29.08.2022, однак він не містить ані вихідного номеру, ані дати направлення, крім того, відсутня копії реєстру на відправку вказаної кореспонденції та без даних про її вручення чи повернення до суду .

За викладеним та виходячи з того, що згідно копії постанови, отриманої захисником дата посвідчення стоїть 07.11.2022 (а.с. 48), а апеляційну скаргу захисник Терехов М.С. подала до місцевого суду - 20.11.2022 (а.с. 43), то можна погодитися з його проханням про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови від 29.08.2022 стосовно ОСОБА_1 .

Апеляційний суд переглядає справу в межах обставин, що викладені у протоколі про адміністративне правопорушення та визнані судом доведеними, за доводами апеляційної скарги//її доповненнями, підтриманими в суді апеляційними інстанції, як указано в ст. 294 КУпАП.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об?єктивне з?ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Як регламентують приписи ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов?язаний, зокрема, з?ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом?якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з?ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. 
Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.

Суд, у відповідності з приписами ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Дані вимоги закону судом першої інстанції в повній мірі не дотримані.

А саме, за визначенням ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці правопорушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності, як указано в ч. 2 цієї норми закону. 

У свою чергу, відповідальність за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП настає у разі вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.

Суб?єктивна сторона вказаного правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу.

Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017 (далі Закон) визначає, що предметом регулювання цього Закону є правовідносини, що виникають у процесі запобігання та протидії домашньому насильству.

Фізичне насильство, згідно п. 17 ч. 1 ст. 1 Закону, - є форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення у небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває у небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Відповідно до змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 760969від 26.06.2022, в цей день, близько 21 год. 30 хв., за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_1 за місцем свого проживання вчинив відносно своєї дружини ОСОБА_2 насильство в сім`ї, а саме умисні дії фізичного та психологічного характеру: наніс декілька ударів та ображав нецензурною лайкою, внаслідок чого могла бути завдана шкода її фізичному та психологічному здоров`ю, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП (а.с. 1).

Предметом розгляду у суді першої інстанції можуть бути обставини, які викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, яким суд і надає оцінку як таким, що можуть свідчити про вчинення адміністративного правопорушення.

Предметом розгляду у суді першої інстанції можуть бути обставини, які викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, яким суд і надає оцінку як таким, що можуть свідчити про вчинення адміністративного правопорушення.

Між тим, суд визнав доведеним те, що ОСОБА_1 , за вказаних обставин, вчинив конфлікт з дружиною ОСОБА_2 , в ході якого наніс декілька ударів та ображав нецензурною лайкою, внаслідок чого могла бути завдана шкода її фізичному та психологічному здоров`ю, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП (а.с. 37).

Водночас, як у протоколі про адміністративне правопорушення не вказано про те, яке ж насильство своїми діями вчинив ОСОБА_1 : психологічного чи фізичного характеру, так і суд в постанові не конкретизував, яке ж саме насильство учинив ОСОБА_1 , встановивши узагальнюючи, що він скоїв насильство. 

Не є мотивованим в судовому рішенні і те, у зв`язку з чим суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 стосовно дружини ОСОБА_2 учинив насильство, бо зі змісту судового рішення від 29.08.2022 стосовно ОСОБА_1 випливає, що доказом вини останнього є протокол та заява потерпілої, без розкриття їх змісту.

Як пояснив суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 , в день конфлікту, він після роботи вжив пляшку пива, трохи затримався, а у дружини нетерпимість запаху алкоголю, оскільки вона ходить в "Церкву Спасіння".
Жінка почула запах алкоголю та почала ображати та штовхала, била кулаками, при цьому ображала та забрала з його- ОСОБА_1 гаманця всі картки.
На наступний день він- ОСОБА_1 пішов з дому, щоб уникати подальшого конфлікту.

На противагу поясненням ОСОБА_1 , потерпіла ОСОБА_2 пояснила, що проблеми з алкоголем були постійно.
Забрала картки, оскільки ОСОБА_1 був у стані алкогольного спяніння.
Після скандалу дійсно писала ОСОБА_1 , оскільки в конфлікті завжди винні обидва. 

Таким чином, слід визнати, що належних та допустимих доказів, які б об`єктивно та поза межами розумного сумніву доводили факт скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а саме домашнього насильства, тобто умисного вчинення діянь психологічного характеру, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої, матеріали справи не містять, що виключає можливість притягнення її до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Насильство у родині, будь-якого характеру, відрізняється тим від конфліктних ситуацій, спорів, що виникають у кожній сім`ї та не становлять загрози подальшому розвитку здорових стосунків, що при домашньому насильстві завжди дії того, хто допускає таке насильство, носять навмисний характер, з наміром досягнення бажаного результату, тягнуть спричинення шкоди; відбувається порушення прав і свобод людини; наявна значна перевага сил (фізичних, психологічних, пов`язаних із вищою посадою тощо) того, хто чинить насильство. Якщо в діях немає хоча б однієї з чотирьох наведених ознак, вони не є насильством.

Між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 26.06.2022 дійсно виник словесний конфлікт, викликаний в тому числі і шкідливими звичками, про що свідчать пояснення останніх.

В подальшому, те, що конфлікт між ОСОБА_1 його дружиною ОСОБА_2 супроводжувався написанням заяви ОСОБА_2 , автоматично не утворює склад правопорушення у виді домашнього насильства психологічного характеру. 

Інших будь-яких доказів щоб свідчили про вчинення дій ОСОБА_1 , які за змістом п. 3 ст. 1 ЗаконуУкраїни "Про запобігання та протидію домашньому насильству" від 07.12.2017 № 2229-VІІІ, з послідуючими змінами, та диспозиції ч. 1 ст. 173-2КУпАП. могли бути розцінити як домашнє насильство, в матеріалах справи не має.

За викладеним, у сукупності, слід дійти висновку, що у справі відсутні переконливі докази, якими можуть вказувати на вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. 

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що деякі справи про адміністративні правопорушення, за своєю суттю мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п.п. 21-22 рішення у справі "Надточій проти України", п. 33 рішення у справі "Гурепка проти України"), що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку у цій справі представляє особа, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

У свою чергу, у рішеннях ЄСПЛ, зокрема в справах "Кобець проти України" від 14.02.2008, "Берктай проти Туреччини" від 08.02.2001, "Лавенте проти Латвії" від 07.11.2002 зазначено, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення "за відсутності розумних підстав для сумніву", що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростованих презумпцій.

Тобто, всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. 

Аналогічна норма міститься й в ст. 62 Конституції України. 

Підводячи підсумки, дослідивши всі докази у провадженні, слід дійти висновку, що в матеріалах справи відсутні докази, які б вказували на вчинення ОСОБА_1 дій, які можуть бути розцінені як вчинення домашнього насильства, а тому постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, з прийняттям нової постановити про закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

У разі якщо ОСОБА_1 сплачений судовий збір він підлягає поверненню ОСОБА_1 .

За викладеним, апеляційна скарга захисника Терехова М.С. в інтересах ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 294 КУпАП, - 

П О С Т А Н О В И Л А:

Клопотання захисника Терехова М.С. в інтересах ОСОБА_1 задовольнити та поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29 серпня 2022 року стосовно ОСОБА_1 .

Апеляційну скаргу захисника Терехова М.С. в інтересах ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29 серпня 2022 року, якою  ОСОБА_1  визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та на нього за цим законом накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 в дохід держави - скасувати. 

Прийняти нову постанову, якою визнати  ОСОБА_1  невинуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та провадження в справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

У разі сплати ОСОБА_1 судового збору, він підлягає поверненню ОСОБА_1 .

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду Г.О. Балацька