ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

16 березня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/29952/25	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),
суддів: Добродняк І.Ю., Суховарова А.В., 
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2025 року (суддя В.В. Ільков) у справі № 160/29952/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, у якому просила:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови у зарахуванні позивачці періодів роботи з 01.01.2004 по 06.11.2015 роки у подвійному розмірі до страхового стажу для обчислення пенсії;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з 28.08.2025 року здійснити перерахунок та виплату пенсії позивачці зарахувавши періоди роботи з 01.01.2004 по 06.11.2015 роки у подвійному розмірі до страхового стажу для обчислення пенсії.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що всупереч ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» позивачці не зараховано періоди роботи з 01.01.2004 по 06.11.2015 у подвійному розмірі до стажу для обчислення пенсії.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2025 року адміністративний позов задоволено.
Судом першої інстанції зазначено, що редакція ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» є чинною на теперішній час.
Суд врахував, що відповідачем не заперечується факт роботи позивача в психіатричних закладах у спірні періоди.
Суд зауважив, що зарахування стажу в подвійному розмірі, передбачене ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення», не пов`язано із набранням чинності Закону №1058-IV, а тому не обмежується наявним стажем роботи до 01 січня 2004 року.
Відтак, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у 
задоволенні позовних вимог.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, скаржник вказує, що після набрання чинності Законом №1058, з 1 січня 2004 року всі періоди страхового стажу враховуються в одинарному розмірі. Відтак, скаржник вважає, що підстави для зарахування позивачці періодів роботи з 01.01.2004 по 06.11.2015 у подвійному розмірі відсутні, а отже його дії в спірному випадку є правомірними.
Позивачка подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, як законне та обґрунтоване.
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, правову оцінку досліджених судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.
Встановлені обставини справи свідчать про те, що позивачка перебуває на обліку та отримує пенсію за віком, як мати особи з інвалідністю з дитинства, яка виховала її до шестирічного віку, відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” з 19.03.2007 року.
Згідно записів трудової книжки від 20 вересня 1974 року позивачка у період з 01.10.1993 по 06.11.2015 року працювала в лікарні УВС (Центр психіатричної допомоги та професійного психофізіологічного відбору ГУ МВС України в Дніпропетровській області) на посаді «лікаря-психіатра».
Згідно матеріалів справи, періоди роботи з 01.10.1993 по 31.12.2003 роки зараховано позивачці до стажу у подвійному розмірі.
При цьому, відповідачем періоди роботи з 01.01.2004 року по 06.11.2015 року в Центрі психіатричної допомоги та професійного психофізіологічного відбору ГУ МВС України в Дніпропетровській області, які разом становлять 11 років 11 місяців 6 днів в календарному обчисленні, зараховано до стажу в одинарному розмірі.
28.08.2025 року позивачка звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровський області із заявою, в якій просила зарахувати періоди роботи з 01.01.2004 по 06.11.2015 до страхового стажу у подвійному розмірі для обчислення розміру пенсії та здійснити відповідний перерахунок та виплату пенсії.
Відповідач листом від 26.09.2025 року відмовив у зарахуванні до страхового стажу позивачки зазначених у заяві періодів роботи в подвійному розмірі, у зв`язку із відсутністю підстав. 
Вважаючи дії відповідача протиправними, позивачка звернулась до суду за захистом своїх прав.
Переглядаючи рішення суду в межах доводів апеляційної скарги колегія суддів виходить із такого.
Статтею 24 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
За правилами пункту 16 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.
Положення Закону України від 05 листопада 1991 року №1788-XII «Про пенсійне забезпечення» застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.
Таке правове регулювання визначає, що положення Закону №1788-ХІІ, в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах (в тому числі щодо пільг по обчисленню стажу), підлягали застосуванню відповідними суб`єктами під час виконання покладених на них функцій.
Відповідно до статті 60 Закону №1788-ХІІ робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у психіатричних закладах охорони здоров`я зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.
Зі змісту матеріалів справи вбачається і не заперечується відповідачем те, що позивачка працювала з 01.01.2004 по 06.11.2015 в Центрі психіатричної допомоги та професійного психофізіологічного відбору ГУ МВС України в Дніпропетровській області на посаді «лікаря-психіатра».
За правилами статті 60 Закону №1788-ХІІ та в силу приписів пункту 16 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV період роботи у психіатричних закладах охорони здоров`я підлягає зарахуванню до стажу роботи на пільгових умовах у подвійному розмірі.
Такий висновок узгоджується з позицією, яку вказано Верховним Судом у постановах від 11.02.2025 у справі №420/8637/24, від 20.04.2022 у справі №214/3705/17, від 27.04.2023 у справі №160/14078/22, від 20.04.2022 у справі №214/3705/17.
Відтак, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про наявність підстав визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у зарахуванні до страхового стажу позивачці у подвійному розмірі періоду роботи з 01.01.2004 року по 06.11.2015 року.
Виходячи з вищенаведеного, суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.
Передбачені ст.317 КАС України підстави для зміни або скасування рішення суду першої інстанції відсутні. 
Керуючись ст. ст. 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області залишити без задоволення, а рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2025 року у справі № 160/29952/25 - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати ухвалення, може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки, передбачені ст.ст.328, 329 КАС України.

Повний текст постанови складено 16.03.2026

Головуючий - суддя Я.В. Семененко 

суддя І.Ю. Добродняк 

суддя А.В. Суховаров