Справа № 560/1497/26
	
РІШЕННЯ
іменем України

20 квітня 2026 року	м. Хмельницький	

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Салюка П.І. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України, в якому просить: 
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області від 05.12.2025 №213150007331.
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу період роботи з 27 червня 1981 року по 15 лютого 1993 року.
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області призначити пенсію за віком ОСОБА_1 з 06 грудня 2025 року, відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач вважає рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про відмову в призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю страхового стажу є протиправним, оскільки не взято до уваги записи в трудовій книжці та покази свідків, що підтверджують період роботи з 27.08.1981 по 15.02.1993.
Ухвалою суду від 06 лютого 2026 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.
Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Зазначає, що рішенням головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області № 213150007331 від 05.12.2025 відмовлено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у призначенні пенсії за віком згідно заяви від 28.11.2025 у зв`язку з відсутністю необхідного стажу роботи, передбаченого ст. 26 Закону № 1058-IV. До страхового стажу позивачки не враховано періоди роботи у колгоспі з 27.06.1981 по 15.02.1993 згідно записів трудової книжки від 12.04.1982 серії НОМЕР_1 , оскільки записи про фактично відпрацьовані трудодні на сторінці 18-21 не засвідчені печаткою господарства, підписом відповідальної особи, а також у графі 6 «На підставі чого внесено запис (документ, його дата та номер)» не зазначені номера та дати документів на підставі яких внесення відомості про фактично відпрацьований час у господарстві. На підтвердження факту роботи ОСОБА_1 у колгоспі у період з 27.06.1981 по 15.02.1993 подано заяви свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які при прийнятті рішення про відмову у призначені не взяті до уваги, оскільки відповідно до пункту 4.2. Порядку № 22-1 опитування свідків для підтвердження стажу проводиться працівниками структурного підрозділу, який здійснює прийом та обслуговування громадян. Згідно поданих документів та індивідуальних відомостей про застраховану особу страховий стаж позивачки становить 17 років 05 місяців 29 днів (при необхідних 22), що недостатньо для призначення пенсії за віком. Жодних інших документів, підтверджуючих вищезазначені періоди роботи, передбачені Порядком №637, ОСОБА_1 при зверненні за призначенням пенсії не надано.
Також, у відзиві на позов відповідач просить розглянути справу в судовому засіданні з викликом (повідомленням) сторін з метою з`ясування всіх обставин справи.
Вирішуючи зазначене клопотання, суд враховує, що частиною шостою статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін: 1) у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу; 2) якщо характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі незначної складності не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.
Враховуючи те, що ця справа є незначної складності, характер спірних правовідносин та предмет доказування не вимагають проведення судового засідання, тому у задоволенні клопотання необхідно відмовити.
Відповідачем заявлено клопотання про залучення співвідповідача – Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області.
Щодо цього клопотання суд зазначає та враховує наступне.
За змістом статті 48 Кодексу адміністративного судочинства України якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позивач не згоден на заміну відповідача іншою особою, суд може залучити цю особу як другого відповідача.
Оскільки спір стосується виключно дій Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, а Головне управління Пенсійного Фонду України в Одеській області не є учасником спірних правовідносин, підстав для його залучення як співвідповідача немає, тому у задоволенні клопотання необхідно відмовити.
Дослідивши матеріали адміністративної справи, з`ясувавши всі обставини справи, суд встановив наступне.
Позивачка 28.11.2025 звернулась до пенсійного органу через Портал електронних послуг Пенсійного Фонду України із заявою про призначення пенсії за віком.
Розгляд звернення, за принципом екстериторіальності, було здійснено Головним управлінням Пенсійного фонду України у Хмельницькій області.
Рішенням головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 05.12.2025 № 213150007331 відмовлено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у призначенні пенсії за віком згідно заяви від 28.11.2025 у зв`язку з відсутністю необхідного стажу роботи, передбаченого ст. 26 Закону № 1058-IV.
До страхового стажу позивачки не враховано періоди роботи у колгоспі з 27.06.1981 по 15.02.1993 згідно записів трудової книжки від 12.04.1982 серії НОМЕР_1 , оскільки записи про фактично відпрацьовані трудодні на сторінці 18-21 не засвідчені печаткою господарства, підписом відповідальної особи, а також у графі 6 «На підставі чого внесено запис (документ, його дата та номер)» не зазначені номера та дати документів на підставі яких внесення відомості про фактично відпрацьований час у господарстві. 
На підтвердження факту роботи ОСОБА_1 у колгоспі у період з 27.06.1981 по 15.02.1993 подано заяви свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які при прийнятті рішення про відмову у призначені не взяті до уваги, оскільки опитування свідків для підтвердження стажу проводиться працівниками структурного підрозділу, який здійснює прийом та обслуговування громадян.
Страховий стаж особи складає 17 років 05 місяців 29 днів.
Позивач вважає спірне рішення протиправним та таким, що порушує її право на пенсійне забезпечення, тому звернулась до суду з цим позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV (далі Закон №1058-IV), який набрав чинності 01.01.2004.
Відповідно до частини 1 статті 9 Закону №1058-IV, в солідарній системі призначається, зокрема, пенсія за віком.
Відповідно до ч.1-2 ст.26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-ІV (далі - Закон №1058-ІV) особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.
Згідно пункту 2 статті 26 Закону № 1058-IV, у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою статті 26 Закону № 1058-IV, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року – від 22 до 32 років.
Відповідно до частини 1 статті 24 Закону №1058-IV, страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Згідно з частиною 2 статті 24 Закону №1058-IV, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Частина 4 статті 24 Закону №1058-IV встановлює, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Положеннями статті 48 Кодексу законів про працю України визначено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.
Відповідно до статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Загальний порядок ведення трудових книжок регулювався Інструкцією про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях затвердженою постановою Держкомпраці СРСР № 162 від 20.06.1974 (далі Інструкція № 162). Відповідно до пункту 2.2 Інструкції № 162 заповнення трудової книжки вперше проводиться адміністрацією підприємства в присутності працівника не пізніше тижневого строку з дня прийняття працівника на роботу.
Відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1, до заяви про призначення пенсії додаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 12.08.1993 № 637 (далі Порядок № 637).
Згідно з п. 1 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Відповідно до п. 3 Порядку № 637 передбачено, що коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості про видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудової договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Суд встановив, що підставою відмови у призначенні пенсії слугувало не зарахування до страхового стажу періоду роботи в колгоспі з 27.06.1981 по 15.02.1993 згідно записів до трудової книжки від 12.04.1982 серія НОМЕР_1 , оскільки записи про фактично відпрацьовані трудодні на сторінці 18-21 не засвідчені печаткою господарства, підписом відповідальної особи, а також у графі 6 «На підставі чого внесено запис (документ, його дата та номер)» не зазначені номери та дати документів на підставі яких внесені відомості про фактично відпрацьований час у господарстві.
Разом з тим, трудовим законодавством України не передбачено обов`язку працівника здійснювати контроль за веденням обліку та заповнення роботодавцем, іншими органами трудової книжки, а тому працівник не може нести негативних наслідків порушення порядку заповнення його трудової книжки. Належний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питання про призначення пенсії.
У постанові від 06.02.2018 по справі № 677/277/17 Верховний Суд сформував правову позицію, відповідно до якої працівник не відповідає за правильність записів у трудовій книжці та не повинен контролювати роботодавця щодо її заповнення. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у трудовій книжці.
Підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.
Також суд звертає увагу на те, що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини підприємства не може бути підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань нарахування/призначення пенсії.
Приписами пункту 3 Порядку №637 визначено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Отже, діючим законодавством передбачено, що запис про трудовий стаж у трудовій книжці, яка є основним документом на підтвердження трудового стажу, повинен бути оформлений відповідно до Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників. У разі наявності неточних або неправильних і неповних записів про трудовий стаж для підтвердження трудового стажу приймається інший документ, визначений пунктом 3 Порядку №637, або пояснення свідків (за наявності умов, передбачених пунктами 17, 18 Порядку №637).
Відповідно до записів трудової книжки від 12.04.1982 серія НОМЕР_1 позивач з 27.06.1981 по 15.02.1993 працювала в колгоспі «Приморський» Херсонської області.
Трудова книжка ОСОБА_1 від 12.04.1982 серія НОМЕР_1 містить всі необхідні записи про роботу у спірний період, а саме відомості про підприємство, дату прийняття на посаду ці записи є належним та допустимим доказом підтвердження трудового стажу позивача.
Відповідно до пункту 17 Порядку №637 за відсутності документів про наявний стаж роботи та неможливості їх одержання у зв`язку із стихійним лихом, аваріями, катастрофами або іншими надзвичайними ситуаціями стаж роботи, який дає право на пенсію, встановлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі.
За змістом пункту 18 Порядку №637 за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, стаж роботи установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.
Таким чином, підставою для застосування пункту 18 Порядку №637 для встановлення трудового стажу, що дає право на призначення пенсії, є наявність одночасно двох обставин: відсутність документів про наявний стаж роботи та неможливість їх одержання або відсутність архівних даних з інших причин, ніж зазначені у пункті 17 Порядку №637. При цьому Порядком №637 не визначений перелік інших причин існування яких є підставою для встановлення трудового стажу, що дає право на призначення пенсії, на підставі показів свідків. Однак, за змістом пункту 17 Порядку №637 такі причини мають бути поважними вказувати на неможливість отримання відповідних документів про стаж.
Позивач разом із заявою від 28.11.2025 долучив покази свідків - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , які працювали разом із позивачем у спірний період. 
Проте, при винесенні рішення відповідач не надав оцінки долученим документам.
Під час судового розгляду відповідач не довів правомірність спірного рішення та відсутність у позивача права на призначення пенсії за віком, враховуючи наявні у матеріалах пенсійної справи покази свідків.
Тому, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 05.12.2025 №213150007331 необхідно скасувати.
Пунктом 10 частини 2 статті 245 КАС України передбачено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод і інтересів позивача від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод і інтересів.
Відповідач не розглянув заяву позивача від 28.11.2025 із долученими документами в порядку, передбаченим пенсійним законодавством, не дослідили та не надали оцінку всім обставинам, які мають значення для вирішення питання про зарахування періоду роботи позивача з 27.06.1981 по 15.02.1993, тому суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача, з урахуванням висновків суду.
За змістом частин 1 і 2 статті 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Відповідно до положень статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи наведене, позовні вимоги необхідно задовольнити частково.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.
Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задоволити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 05.12.2025 №213150007331 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" за заявою від 28.11.2025 та долученими до неї документами.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 28.11.2025 та долученими до неї документами про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з урахуванням правової позиції, викладеної судом у рішенні.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті у розмірі 1064 (одна тисяча шістдесят чотири) грн 96 коп. за рахунок бюджетих асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:	ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 ) 	
Відповідач:	Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (вул. Гната Чекірди, 10,м. Хмельницький,Хмельницька обл., Хмельницький р-н,29013 , код ЄДРПОУ - 21318350) 	

Головуючий суддя 		П.І. Салюк