СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2026 року м. Харків Справа №922/3172/25 

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Істоміна О.А., суддя Попков Д.О., суддя Слободін М.М.
розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби України у Харківській області (вх.№2849Х/3) на рішення Господарського суду Харківської області від 11.12.2025
у справі №922/3172/25 (суддя Шатерніков М.І., повний текст ухвали складений та підписаний 22.12.2025)

за позовом Підприємства "Інвестконтракт" Харківського обласного об`єднання осіб з інвалідністю "Слов`янська єдність", Харківська область, Харківський район, смт. Високий
до відповідача Головного управління Державної податкової служби України у Харківській області, м. Харків
про стягнення 11.963,25 грн

ВСТАНОВИВ:

Підприємство "Інвестконтракт" Харківського обласного об`єднання осіб з інвалідністю "Слов`янська єдність" звернулось до Господарського суду Харківської області з позовом до Головного управління Державної податкової служби України у Харківській області про стягнення з Головного управління Державної податкової служби України у Харківській області за рахунок коштів державного бюджету відшкодування шкоди у розмірі 6.500,00 грн, суми інфляційних 4.683,25 грн та суми 3% річних 780,00 грн.
Рішенням Господарського суду Харківської області від 11.12.2025 позов задоволено повністю. Присуджено до стягнення з Головного управління Державної податкової служби України у Харківській області на користь Підприємства "Інвестконтракт" Харківського обласного об`єднання осіб з інвалідністю "Слов`янська єдність" 6.500,00 грн відшкодування шкоди, 4.683,25 грн інфляційних нарахувань, 780,00 грн 3% річних та 2.424,40 грн судового збору сплаченого при подачі позову.
Головне управління Державної податкової служби України у Харківській області звернулось до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Харківської області від 11.12.2025 та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач посилається на те, що при ухваленні оскаржуваного рішення господарським судом першої інстанції не було надано належної правової оцінки всім обставинам справи, а також наданим відповідачем доводам та доказам, що призвело до передчасного висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.
Відповідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.12.2025 сформовано склад колегії суддів Східного апеляційного господарського суду: головуючий суддя Істоміна О.А., суддя Попков Д.О., суддя Слободін М.М.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 05.01.2026 витребувано матеріали справи №922/3172/25 з Господарського суду Харківської області. Відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги Головного управління Державної податкової служби України у Харківській області на рішення Господарського суду Харківської області від 11.12.2025 у справі №922/3172/25 до надходження матеріалів справи.
08.01.2026на вимогу ухвали на адресу Східного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №922/3172/25.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 13.01.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Головного управління Державної податкової служби України у Харківській області; встановлено строк по 03.02.2026 (включно) для учасників справи для подання відзиву на апеляційну скаргу до канцелярії суду разом з доказами його (доданих до нього документів) надсилання іншим учасникам справи в порядку ч.2 ст.263 ГПК України; запропоновано учасникам справи в строк по 03.02.2026 (включно) надати до суду заяви, клопотання та заперечення (у разі наявності), з доказами надсилання їх копій та доданих до них документів іншим учасникам справи в порядку ч.4 ст.262 ГПК України. Розгляд апеляційної скарги визначено здійснювати в порядку письмового провадження без виклику представників сторін. 
Позивач не скористався наданим ст. 263 ГПК України процесуальним правом, відзиву на апеляційну скаргу не надав.
Згідно з частиною 13 статті 8 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
За приписами частини 10 статті 270 Господарського процесуального кодексу України, апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. З урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може розглянути такі апеляційні скарги у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.
Клопотань від учасників справи про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням не надійшло.
За таких обставин, не вбачаючи підстав для розгляду апеляційної скарги в даній справі у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи з власної ініціативи, колегія суддів дійшла висновку про розгляд апеляційної скарги в порядку спрощеного письмового провадження, в межах встановленого чинним процесуальним законодавством строку, без проведення судового засідання.
В ході апеляційного розгляду даної справи Східним апеляційним господарським судом, у відповідності до приписів пункту 4 частини 5 статті 13 Господарського процесуального кодексу України, було створено учасникам справи умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строку, встановленого частиною 1 статті 273 Господарського процесуального кодексу України.
Статтею 269 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази по справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, а також доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 269 ГПК України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила наступне.
Підприємством "Інвестконтракт" Харківського обласного об`єднання осіб з інвалідністю "Слов`янська єдність" (позивач) подано податкову декларацію з ПДВ за жовтень 2020 року, в якій було заявлено про суму відшкодування ПДВ в розмірі 99.998,00 грн (така заява подається у формі Додатка 4 (Д4) до податкової декларації з ПДВ).
16.11.2020 Головним управлінням Державної податкової служби України у Харківській обл. (надалі відповідач ) ця декларація була прийнята за №9302047491.
Подана заява в автоматичному режимі вноситься до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування ПДВ. Відповідно до п.200.10 ст.200 ПКУ для узгодження суми, яка підлягає бюджетному відшкодуванню, проводиться камеральна перевірка даних податкової декларації, за результатами якої і відбувається узгодження заявленої платником податків до відшкодування суми.
Строк проведення такої перевірки становить 30 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку подання декларації. (Останнім днем граничного строку подання декларації за жовтень 2020 року припадав на 20.11.2020). Якщо платником подано декларацію з від`ємне значення з ПДВ більше 100 тис.грн, то здійснюється документальна позапланова перевірка (пп.78.1.8 ст.78 ПКУ), строк проведення якої становить 60 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку подання декларації.
Оскільки в податкові декларації за жовтень 2020 року від`ємне значення з ПДВ більше 100 тис.грн, то за ознаками пп.78.1.8 ст.78 ПКУ позивач підпадав під здійснення документальної позапланової перевірки.
В період з 18.12.2020 по 24.12.2020 відповідач здійснив документальну позапланову виїзну перевірку.
Після узгодження суми, яка підлягає відшкодуванню, інформація про це вноситься до Реєстру. Наступного операційного дня після відображення в Реєстрі узгоджена сума стає доступною Казначейству, а протягом наступних 5 операційних днів повинна бути перерахована Казначейством.
Таким чином, заявлена сума бюджетного відшкодування повинна була виплачена позивачу в термін не пізніше 68 календарних днів граничного строку подання декларації, а саме 27.11.2021.
Головним Управлінням ДПС проведено документальну позапланову виїзну перевірку Підприємства "Інвестконтракт" Харківського обласного об`єднання осіб з інвалідністю "Слов`янська єдність" щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за жовтень 2020 року від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету, на підставі якої складено акт перевірки від 28.12.2020 №6982/20-40-07-07-09/33899926 та винесено податкове повідомлення-рішення 9 далі ППР) №00053290707 від 16.04.2021, яким визнано завищено бюджетне відшкодування з податку на додану вартість на суму 99.998,00 за жовтень 2020 року та нараховані штрафні (фінансові) санкції у розмірі 9.999,80 грн.
Не погодившись із рішенням відповідача, позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду за захистом своїх прав. Рішенням цього суду від 18.10.2021 у справі №520/10259/21 податкове повідомлення-рішення було скасовано. Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 30.08.2022 у відкритті апеляційного провадження за зверненням Головного управління ДПС у Харківській області відмовлено.
Однак відшкодування заявленої суми ПДВ за жовтень місяць 2020 року позивачу здійснено не було.
Позивач звернувся до господарського суду з цим позовом, посилаючись на завдання йому шкоди внаслідок протиправних дій відповідача, що полягали у несвоєчасному внесенні даних до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування та порушенні строків повернення відповідних сум. При цьому позивач зазначає, що протиправність таких дій встановлена рішенням Харківський окружний адміністративний суд від 18.10.2021 у справі №520/10259/21, яке набрало законної сили. На переконання позивача, наведені обставини свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і зумовлюють необхідність їх судового захисту.
Господарський суд, задовольняючи позовні вимоги, мотивував своє рішення тим, що з урахуванням положень статей 22, 623, 625, 1166, 1173, 1174 Цивільного кодексу України та статей 114, 128 Податкового кодексу України рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 18.10.2021 у справі №520/10259/21, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 30.08.2022, встановлено протиправність дій відповідача, що полягали у несвоєчасному внесенні даних до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування та порушенні строків повернення відповідних сум. Виходячи з установлених обставин, суд дійшов висновку про наявність підстав для відшкодування шкоди у фіксованому розмірі 6.500,00 грн, визначеному спеціальним законом, оскільки такі вимоги підтверджені матеріалами справи та не спростовані відповідачем належними і допустимими доказами. Крім того, перевіривши розрахунок позивача щодо нарахування 3% річних та інфляційних втрат, суд установив його відповідність вимогам законодавства, у зв`язку з чим визнав позовні вимоги в цій частині обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Вирішуючи питання про наявність або відсутність правових підстав для задоволення вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.
Предметом спору є матеріально-правова вимога позивача про стягнення з відповідача за рахунок коштів Державного бюджету України грошових сум, заявлених як відшкодування шкоди, а також нарахувань у вигляді інфляційних втрат і трьох відсотків річних, у зв`язку з діями контролюючого органу при здійсненні процедури бюджетного відшкодування податку на додану вартість.
У межах апеляційного перегляду підлягає перевірці правильність висновків суду першої інстанції щодо правової природи спірних правовідносин, зокрема питання про належність заявлених вимог до юрисдикції господарських судів або адміністративного судочинства, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права при вирішенні спору.
Відповідно до положень статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції здійснює перегляд справи на підставі наявних у матеріалах справи та додатково поданих доказів, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів і вимог апеляційної скарги.
Разом з тим апеляційний суд не є пов`язаним виключно доводами апеляційної скарги у випадку, якщо під час перегляду буде встановлено порушення норм процесуального права, що тягнуть обов`язкове скасування рішення, або неправильне застосування судом норм матеріального права.
Колегія суддів звертає увагу, що статтею 8 Конституції України закріплено дію принципу верховенства права як основоположного принципу правової системи України.
Згідно з частиною першою статті 125 Конституції України судоустрій в Україні ґрунтується, зокрема, на принципі спеціалізації, який визначається законом.
Запровадження цього принципу спрямоване на забезпечення більш професійного та фахового розгляду справ суддями відповідної юрисдикції, які мають необхідний досвід для вирішення спорів певної категорії.
Принцип спеціалізації судів є визначальним для розмежування судових юрисдикцій і обумовлює існування різних видів судочинства. Ігнорування або змішування юрисдикційних критеріїв залежно від обставин конкретної справи, цілей звернення до суду чи інших чинників може призвести до ситуації, коли спори однакової правової природи розглядатимуться судами різних юрисдикцій. Це, у свою чергу, створює невизначеність щодо належного суду, ускладнює доступ до правосуддя та порушує засади верховенства права і правової визначеності, закріплені Конституцією України.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна особа має право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним та безстороннім судом, встановленим законом.
При цьому поняття «суд, встановлений законом» охоплює не лише сам факт існування судового органу, а й обов`язковість дотримання правил підсудності та юрисдикції, визначених процесуальним законодавством.
Порядок розмежування компетенції судів встановлюється відповідними процесуальними кодексами, зокрема Господарським процесуальним кодексом України, Цивільним процесуальним кодексом України та Кодексом адміністративного судочинства України.
Вирішальним критерієм для відмежування господарської та адміністративної юрисдикцій є предмет спору та характер спірних правовідносин, з яких виникли заявлені вимоги.
Під час вирішення питання про належність спору до адміністративної чи господарської юрисдикції недостатньо керуватися лише формальним критерієм суб`єктного складу сторін. Визначальним є характер правовідносин, з яких виник спір, та зміст заявлених вимог. Публічно-правовий спір, що підлягає розгляду адміністративними судами, виникає у сфері публічно-правових відносин, у яких суб`єкт владних повноважень здійснює владно-управлінські функції щодо іншої сторони.
Згідно з частиною першою статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що її права чи законні інтереси порушені рішенням, дією або бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, та може вимагати їх захисту шляхом визнання таких рішень чи дій протиправними, зобов`язання утриматися від певної поведінки або вчинити визначені законом дії, а також шляхом стягнення коштів на відшкодування шкоди, заподіяної незаконними рішеннями чи діями органу влади.
Норми статей 2, 4 та 19 КАС України визначають завдання адміністративного судочинства, поняття публічно-правового спору та коло справ, що віднесені до юрисдикції адміністративних судів.
Публічно-правовими є, зокрема, спори, у яких сторони не перебувають у рівному становищі, а одна зі сторін реалізує публічно-владні повноваження, може встановлювати обов`язкові правила поведінки, забороняти чи дозволяти певні дії іншому учаснику правовідносин.
Відповідно до частини п`ятої статті 21 КАС України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені разом із вимогою вирішити публічно-правовий спір. У разі ж пред`явлення таких вимог окремо, вони можуть підлягати розгляду в порядку цивільного або господарського судочинства.
Ознакою суб`єкта владних повноважень є здійснення ним публічно-владних управлінських функцій саме у тих правовідносинах, у межах яких виник спір.
Отже, вирішальним для віднесення справи до адміністративної юрисдикції є зміст і правова природа спору: якщо спір виник у сфері публічно-правових відносин, його розгляд у порядку господарського судочинства є виключеним.
До юрисдикції адміністративних судів віднесено спори фізичних та юридичних осіб із суб`єктами владних повноважень, що виникають у зв`язку з оскарженням їхніх рішень, дій або бездіяльності, за винятком випадків, коли законом прямо встановлено інший порядок судового розгляду.
Як передбачено статтею 1 Податкового кодексу України, цей Кодекс регулює правовідносини у сфері справляння податків і зборів, визначає порядок їх адміністрування, права й обов`язки платників податків, компетенцію контролюючих органів, а також встановлює відповідальність за порушення податкового законодавства.
Згідно з пунктом 114.2 статті 114 Податкового кодексу України шкода, завдана платнику податків протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю контролюючих органів або їх посадових осіб, які визнаються податковими правопорушеннями, підлягає відшкодуванню у повному обсязі у порядку, визначеному законодавством.
Крім того, у разі наявності підстав, передбачених пунктом 128.2 статті 128 цього Кодексу, особа, права якої порушено, має право заявити вимогу про компенсацію шкоди у фіксованому розмірі однієї мінімальної заробітної плати, встановленої на момент визнання відповідного рішення, дії чи бездіяльності незаконними, у порядку, визначеному законом.
Отже, порядок реалізації та судового захисту прав платників податків у спорах, що виникають із діяльності контролюючих органів, має спеціальне правове регулювання, встановлене Податковим кодексом України, і здійснюється в межах адміністративної юрисдикції, визначеної Кодексом адміністративного судочинства України.
Разом із тим Господарський процесуальний кодекс України визначає межі юрисдикції та повноваження господарських судів, а також встановлює порядок здійснення судочинства у таких судах (стаття 1 ГПК України).
Відповідно до статті 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності, тобто у сфері приватно-правових відносин між суб`єктами господарювання.
Однак заявлена у даній справі сума, яку позивач визначає як шкоду, за своєю природою пов`язана не з господарсько-правовими зобов`язаннями, а з виконанням податкових обов`язків та реалізацією бюджетних процедур щодо повернення податку на додану вартість. Спірні правовідносини стосуються повноважень контролюючого органу щодо адміністрування обов`язкових платежів, обліку сум ПДВ та здійснення бюджетного відшкодування, а тому вимога про стягнення шкоди фактично спрямована на вирішення публічно-правового спору.
Між позивачем і державним органом існують правовідносини, що виникли у сфері публічного адміністрування податків і зборів, у межах яких відповідач реалізує владні управлінські функції. Спір, у свою чергу, виник у зв`язку з оскарженням належності та правомірності здійснення таких повноважень.
З огляду на викладене колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що у спірних правовідносинах ГУ ДПС у Харківській області виступає як суб`єкт владних повноважень, а заявлена вимога про відшкодування шкоди за своєю суттю належить до публічно-правового спору, розгляд якого віднесено до компетенції адміністративних судів. Такий підхід відповідає загальним засадам розмежування судових юрисдикцій залежно від характеру спірних правовідносин.
Зазначена правова позиція узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 03.03.2020 у справі №922/506/19, а також з позицією Верховного Суду, висловленою у постанові від 16.09.2020 у справі №916/978/19, які апеляційний суд враховує відповідно до частини четвертої статті 236 ГПК України.
За приписами пункту 1 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд закриває провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.
Пункт 4 частини 1 статті 275 ГПК України визначає, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково.
За змістом частини першої статті 278 ГПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку із залишенням позову без розгляду або закриттям провадження у справі у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 226 та 231 цього Кодексу.
Відповідно до частини другої вказаної статті порушення правил юрисдикції господарських судів, визначених статтями 20-23 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів апеляційної скарги.
Враховуючи вищенаведені висновки Верховного Суду, за якими спори, зокрема, про стягнення шкоди, належать до юрисдикції адміністративних судів, колегія суддів дійшла висновку про закриття провадження у справі, що розглядається, на підставі пункту 1 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України.
При цьому, закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду господарської справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.
З огляду на вказані положення, суд не досліджує доводи апеляційної скарги у даній справі та не надає їм оцінку.
Оскільки вимоги апеляційної скарги зводяться до скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції та прийняття нового рішення про задоволення позову, апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби України у Харківській області слід задовольнити частково, рішення Господарського суду Харківської області від 11.12.2025 у справі №922/3172/25 скасувати та закрити провадження у справі №922/3172/25.
Крім того, на виконання вимог частини 2 статті 231 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції роз`яснює позивачу, що спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства. Також суд повідомляє про наявність у позивача права протягом десяти днів з дня отримання даної постанови звернутися до Східного апеляційного господарського суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.
Керуючись статтями 129, п. 1 ч. 1 ст. 231, ст.ст. 256, 269-270, 273, п. 4 ч. 1 ст. 275, п. 4 ч. 1 ст. 277, ст.ст. 282-284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби України у Харківській області задовольнити частково.
Рішення Господарського суду Харківської області від 11.12.2025 у справі №922/3172/25 скасувати.
Закрити провадження у справі №922/3172/25.
Роз`яснити Підприємству "Інвестконтракт" Харківського обласного об`єднання осіб з інвалідністю "Слов`янська єдність", що розгляд даної справи віднесено до юрисдикції окружного адміністративного суду в порядку адміністративного судочинства.
Роз`яснити Підприємству "Інвестконтракт" Харківського обласного об`єднання осіб з інвалідністю "Слов`янська єдність" про наявність у нього права протягом десяти днів з дня отримання постанови звернутися до Східного апеляційного господарського суду із заявою про направлення справи №922/3172/25 за встановленою юрисдикцією.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, встановлені статтями 286-289 ГПК України

Повна постанова складена 13.02.2026.

Головуючий суддя О.А. Істоміна

Суддя Д.О. Попков 

Суддя М.М. Слободін