ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1153/26 Справа № 183/7607/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Дубовенко І. Г. Суддя у 2-й інстанції - Космачевська Т. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2026 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:
головуючого судді Космачевської Т.В., 
суддів: Агєєва О.В., Халаджи О.В.,
за участю секретаря судового засідання Карпенка М.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» на ухвалу Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 вересня 2025 року в цивільній справі номер 183/7607/25 за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2025 року Акціонерне товариство комерційного банку «Приватбанк»звернулось до  Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської областіз позовом до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
У вересні 2025 року АТ КБ «Приватбанк»звернулось до  Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області з заявою про забезпечення позову, в якій просило вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони відчуження транспортних засобів, що належать на праві власності ОСОБА_1 , а саме:
- легкового автомобіля марки «NISSAN QASHQAI», 2008 року випуску, тип кузову ТЗ: універсал, VIN: НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , (перереєстрація на нового власника за договором купівлі-продажу 29.05.2024 року);
- легкового автомобіля марки «CHERY AMULET», 2007 року випуску, тип кузову ТЗ: хетчбек, державний номерний знак НОМЕР_3 , (перереєстрація при втраті свідоцтва про реєстрацію 05.02.2020 року).
В обґрунтування заяви заявник посилається на те, що в провадженні Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області перебуває цивільна справа №183/7607/25 за позовом АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у розмірі 35022, 68 грн, яка утворилась на підставі кредитного договору №DN80АМ00000189 від 17.09.2007 року, укладеного між позивачем з ОСОБА_1 . 
Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01.04.2013 року задоволено позов ПАТ «Приватбанк», та звернуто в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №DN80АМ00000189 від 17.09.2007 року у розмірі 113465,22 грн стягнення на предмет застави – автомобіль «CHERY AMULET», 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_4 , визначивши спосіб його реалізації - продажу ПАТ КБ «ПриватБанк», з наданням дозволу від імені ОСОБА_1 укладати договори купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою покупцем, зі зняттям вказаного автомобіля з реєстраційного обліку в органах ДАІ, а також наданням банку всіх повноважень для здійснення продажу предмета застави. Вказане рішення боржником не виконано.
Крім того, постановою державного виконавця від 16.04.2014 року (ВП №42988791) повернуто стягувачу виконавчий лист, на виконання вказаного рішення суду, оскільки майно боржника оголошене в розшук та не виявлено протягом одного року. 
Таким чином, на думку позивача, забезпечення позову шляхом заборони відчуження рухомого майна не порушує принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, не порушує речове право володіння особи спірним майном, оскільки мета забезпечення позову - це негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового рішення, а також перешкоджання завдання значної шкоди позивачу. З огляду на те що відповідач не виконав попереднє рішення суду, винесене відносно нього, у АТ КБ «Приватбанк» є всі підстави вважати, що відповідач буде ухилятись від виконання рішення суду по даній цивільній справі, у разі, якщо останнє буде прийняте на користь банку. 
Тому, АТ КБ «Приватбанк» вважає, що вжиття вказаного виду забезпечення позову не порушує права власника спірного майна щодо користування цим майном, а лише обмежує право вільного розпорядження таким рухомим майном, залишаючи при цьому права володіння та користування на час розгляду справи. Обраний спосіб забезпечення позову є самим помірним щодо негативних наслідків при його застосуванні. 
Ухвалою Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 вересня 2025 року в задоволенні заяви Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» про забезпечення позову - відмовлено.
Із вказаною ухвалою не погодився заявник АТ КБ «Приватбанк», подав апеляційну скаргу, просив апеляційний суд скасувати ухвалу Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 вересня 2025 рокута постановити нову, якою задовольнити заяву про забезпечення позову.
Доводами апеляційної скарги наведено, що оскаржувана ухвала суду є незаконною, необґрунтованою, постановленою з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.
Заявлені позовні вимоги напряму пов`язані з виконанням рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01.04.2013 року по справі №0427/4997/2012, яким задоволено позов ПАТ КБ «Приватбанк» та в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 17.09.2007 року у розмірі 113465,22 грн звернуто стягнення на предмет застави - автомобіль «CHERY AMULET», 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_3 , визначивши спосіб його реалізації - продаж ПАТ КБ «Приватбанк», з наданням дозволу від імені ОСОБА_1 укладати договори купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою покупцем, зі зняттям вказаного автомобіля з реєстраційного обліку в органах ДАІ, а також наданням банку всіх повноважень для здійснення продажу предмету застави.
Оскільки позовні вимоги, заявлені банком є похідними від виконання рішення суду по наведеній вище справі №0427/4997/2012, незазначення цього в обґрунтуванні заяви про забезпечення позову не відповідало б засадам всебічності розгляду справи.
АТ КБ «Приватбанк» долучились до заяви про забезпечення позову не лише довідки Українського бюро кредитних історій від 04.05.2025 року, а й три витяги з Єдиного державного реєстру Міністерства внутрішніх справ стосовно зареєстрованих за відповідачем транспортних засобів (вказані витяги долучено як до матеріалів основної справи, так і до заяви про забезпечення позову).
Відповідач намагається уникнути звернення стягнення на рухоме майно, не сплачує добровільно заборгованість, не виконує рішення суду, ухиляється від виконання зобов`язань, не співпрацює з кредитором, завдає збитків стягувачу та позбавляє можливості отримати кошти та забезпечення, на які розраховував кредитор.
З огляду на те, що у відповідача не виявлено іншого майна (грошових коштів), окрім 2-х автомобілів та причепу, а накладення заборони на відчуження хоча б одного з автомобілів (зокрема, заставного), на переконання суду першої інстанції є неспівмірним заходом забезпечення позову, у зв`язку з чим АТ КБ «Приватбанк» повністю позбавляється можливості захистити свої законні права та інтереси, які неодноразово порушувалися відповідачем по відношенню до банку, шляхом забезпечення поданого позову.
Судове рішення є обов`язковим до виконання, але до цього часу відповідач не вжив жодних заходів до виконання вищезазначеного рішення суду та саме ці дії відповідача спонукали АТ КБ «Приватбанк» звернутися з позовними вимогами та вимогами про забезпечення позову до суду.
У випадку реалізації майна в подальшому, реалізоване майно неможливо буде повернути, так як новий власник буде добросовісним набувачем. Саме тому невжиття заходів забезпечення позову призведе до безповоротної втрати майна та може завдати непоправної шкоди інтересам позивача.
Заходи забезпечення позову, зокрема унеможливлять зареєструвати право власності на рухоме майно за третіми особами, тим самим у позивача відпаде необхідність у докладанні значних зусиль та витрат для відновлення прав, свобод та інтересів у разі невжиття цих заходів, звернення з новими позовами до суду. 
Від відповідача ОСОБА_1 відзив в письмовій формі на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надійшов.
Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
У судовому засіданні апеляційного суду представник заявника АТ КБ «Приватбанк» Громницька М.С. доводи апеляційної скарги підтримала, просила її задовольнити.
У судове засідання апеляційного суду відповідач ОСОБА_1 не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с. 235, 236, 237).
Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Тому апеляційний суд вважає можливим розглянути справу за відсутністю відповідача. 
Заслухавши суддю – доповідача, представника заявника (позивача), дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно зі статтею 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. 
Відповідно до вимог частин 1, 2 та 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Судом встановлено і це вбачається з заяви про забезпечення позову, що Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк»звернулось до  Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської областіз позовом до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості (а.с. 2-9).
16 вересня 2025 року Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернулось до Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області з заявою про забезпечення позову, в якій просило вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони відчуження транспортних засобів, що належать на праві власності ОСОБА_1 , а саме: 
- легкового автомобіля марки «NISSAN QASHQA», 2008 року випуску, тип кузову ТЗ: універсал, VIN: НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , (перереєстрація на нового власника за договором купівлі-продажу 29.05.2024 року);
- легкового автомобіля «CHERY AMULET», 2007 року випуску, тип кузову ТЗ: хетчбек, державний номерний знак НОМЕР_3 , (перереєстрація при втраті свідоцтва про реєстрацію 05.02.2020 року) (а.с. 166-169).
Згідно з даними з Єдиного державного реєстру транспортних засобів, станом на 09.09.2025 року, автомобілі «CHERY AMULET», 2007 року випуску, (дата останньої реєстрації 05.02.2020 року), «NISSAN QASHQAI», 2008 року випуску, дата останньої реєстрації 29.05.2024 року) та «STEMA М 4075», 2002 року випуску, зареєстровані на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 171, 172, 173).
З договору купівлі-продажу №283/07 від 14 вересня 2007 року вбачається, що вартість CHERY AMULET», 2007 року випуску, станом на дату укладення договору складала 55423,00 грн (а.с. 187).
З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за суб`єктом: код ІПН або ЄДРПОУ: 3079616412 відсутні будь-які записи у реєстрах: речових прав, прав власності на нерухоме майно, заборон відчуження об`єктів нерухомого майна реєстру іпотек (а.с. 182).
16.04.2014 року відкрито виконавче провадження №42988791 за виконавчим листом №2/183/623, виданим Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області 23.04.2012 року (а.с. 174).
28.05.2015 року державним виконавцем ДВС Криничанського районного управління юстиції при примусовому виконанні зазначеного виконавчого листа встановлено, що майно боржника, що було оголошено в розшук, не виявлено протягом одного року та виконавчий документ повернуто стягувачу (а.с. 176).
Відмовляючи в задоволенні заяви позивача про вжиття заходів забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з її необґрунтованості.
Проте, з таким висновком суду погодитися не можна, виходячи з наступного. 
Згідно з ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.
Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Статтею 150 ЦПК України передбачено види забезпечення позову.
Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до п. 6 постанови Пленуму ВСУ №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.
Метою забезпечення позову, згідно з вказаною постановою, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року у п. 4 роз`яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.
Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.
Постановляючи ухвалу про забезпечення позову, необхідно враховувати, що прийняття такого рішення доцільне лише в разі достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення може у майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.
Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача.
Верховний Суд у постанові від 17.06.2022 року у справі №908/2382/21 зазначив, що «…виконання в майбутньому судового рішення у справі про стягнення грошових коштів, у разі задоволення позовних вимог, безпосередньо пов`язано з обставинами наявності у боржника присудженої до стягнення суми заборгованості. Заборона відчуження або арешт майна, які накладаються судом для забезпечення позову про стягнення грошових коштів, мають на меті подальше звернення стягнення на таке майно у разі задоволення позову. При цьому обраний вид забезпечення позову не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, оскільки арештоване майно фактично перебуває у володінні власника, а обмежується лише можливість розпоряджатися ним».
Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача. Таке тимчасове обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб здійснюється в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову. Такі висновки узгоджуються з постановою Верховного Суду від 16 серпня 2018 року у справі №910/1040/18.
Судом встановлено, що АТ КБ «Приватбанк»після подачі позову звернулось до Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області з заявою про забезпечення позову, в якій просило вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони відчуження транспортних засобів, що належать на праві власності ОСОБА_1 , а саме:
- легкового автомобіля марки «NISSAN QASHQAI», 2008 року випуску, тип кузову ТЗ: універсал, VIN: НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , (перереєстрація на нового власника за договором купівлі-продажу 29.05.2024 року);
- легкового автомобіля «CHERY AMULET», 2007 року випуску, тип кузову ТЗ: хетчбек, державний номерний знак НОМЕР_3 , (перереєстрація при втраті свідоцтва про реєстрацію 05.02.2020 року).
Згідно з даними з Єдиного державного реєстру транспортних засобів, станом на 09.09.2025 року, автомобілі «CHERY AMULET», 2007 року випуску, (дата останньої реєстрації 05.02.2020 року), «NISSAN QASHQAI», 2008 року випуску, дата останньої реєстрації 29.05.2024 року), та «STEMA М 4075», 2002 року випуску, належать (зареєстровані) ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
З договору купівлі-продажу №283/07 від 14 вересня 2007 року вбачається, що вартість CHERY AMULET», 2007 року випуску, станом на дату укладення договору складала 55423,00 грн.
16.04.2014 року відкрито виконавче провадження №42988791 за виконавчим листом №2/183/623, виданим Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області 23.04.2012 року.
28.05.2015 року державним виконавцем ДВС Криничанського районного управління юстиції при примусовому виконанні зазначеного виконавчого листа встановлено, що майно боржника, що було оголошено в розшук, не виявлено протягом одного року та виконавчий документ повернути стягувачу.
Обґрунтовуючи необхідність вжиття зазначених заходів забезпечення позову, АТ КБ «Приватбанк» вказувало на те, що предметом судового розгляду у справі є вимога майнового характеру про стягнення з ОСОБА_1 грошових коштів у розмірі 35022,68 грн, що складаються з інфляційного збільшення та 3% річних за ст. 625 ЦК України за прострочення виконання зобов`язання за договором №DN80AM00000189 від 17.09.2007 року та штрафних санкцій. Доказів наявності у відповідача іншого майна на суму, необхідну для погашення заборгованості у разі задоволення позову, матеріали справи не містять. Виконання в майбутньому судового рішення у даній справі у разі задоволення позовних вимог безпосередньо пов`язано з обставинами наявності у відповідача, присудженої до стягнення суми заборгованості. У зв`язку з цим у позивача наявні підстави вважати, що незастосування заходу забезпечення позову призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову, а значить 
існує нагальна необхідність застосування таких заходів забезпечення.
За таких умов, враховуючи необхідність під час вжиття заходів забезпечення позову дотримуватись вимог щодо розумності, обґрунтованості та співмірності виду забезпечення позову, зазначеного у заяві, з заявленими вимогами, та збалансованості інтересів учасників справи, апеляційний суд приходить до висновку, що для забезпечення виконання можливого судового рішення у справі доцільним буде вжиття заходів шляхом накладення до набрання законної сили судовим рішенням у справі №183/7607/25 заборони відповідачу або іншим особам здійснювати дії з відчуження на належних відповідачу автомобілів у зв`язку з наявною загрозою утруднення або неможливості виконання рішення суду, оскільки у відповідача є можливість розпорядитися об`єктами рухомого майна, що унеможливить виконання рішення в майбутньому в разі задоволення позовних вимог.
При цьому, апеляційний суд звертає увагу на те, що обраний вид забезпечення позову є адекватним, пропорційним, співмірним до позовних вимог і не буде надмірним тягарем для відповідача, не призведе до невиправданого обмеження його майнових прав, оскільки майно фактично перебуває у володінні відповідача, а обмежується лише можливість розпоряджатися ним.
За таких обставин, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність достатніх підстав для задоволення заяви позивача про вжиття заходів забезпечення позову.
Доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу.
З огляду на наведене, апеляційний суд приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги та скасування судового рішення з ухваленням нового судового рішення про задоволення заяви про забезпечення позову.
Питання щодо стягнення судового збору за подачу апеляційної скарги на цій стадії не вирішується, оскільки розглядається лише процесуальне питання, а не вирішується справа по суті.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, - 

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» задовольнити.
Ухвалу Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 вересня 2025 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.
Заяву Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» про забезпечення позову у справі АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.
Заборонити до набрання законної сили судовим рішенням у справі №183/7607/25 ОСОБА_1 та будь-яким іншим особам вчиняти будь-які дії, спрямовані на відчуження транспортних засобів, що належать на праві власності ОСОБА_1 , а саме:
- легкового автомобіля марки «NISSAN QASHQAI», 2008 року випуску, тип кузову ТЗ: універсал, VIN: НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , (перереєстрація на нового власника за договором купівлі-продажу 29 травня 2024 року);
- легкового автомобіля марки «CHERY AMULET», 2007 року випуску, тип кузову ТЗ: хетчбек, державний номерний знак НОМЕР_3 , (перереєстрація при втраті свідоцтва про реєстрацію 05 лютого 2020 року).
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 09 березня 2026 року.

Судді: