РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

м. Вінниця
16 лютого 2026 р.  Справа № 640/29756/20

Вінницький окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Жданкіної Наталії Володимирівни, 
за участю секретаря судового засідання: Галюк Аліни Леонідівни, 
представника позивача: Гончарової Г.М.,
представника відповідача: Василевської А.В., 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК СОНАТА ФІНАНС» до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

в с т а н о в и в :

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшов адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК СОНАТА ФІНАНС» до Головного управління Державної податкової служби у місті Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.
Позовні вимоги обґрунтовані протиправністю прийнятих відповідачем податкових повідомлень-рішень від 16.07.2020 №0159720504 та №0159730504 в частині застосування штрафів у сумі 12916,00 грн та 2586,20 грн.
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 02.12.2020 відкрито провадження у справі за вказаним позовом та вирішено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
За результатами автоматизованого розподілу адміністративних справ, які не розглянуті Окружним адміністративним судом міста Києва, між окружними адміністративними судами України, справа № 640/29756/20 передана на розгляд та вирішення Вінницькому окружному адміністративному суду.
Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду справу № 640/29756/20 прийнято до провадження та надано сторонам строк для надання письмових пояснень щодо актуальності цього спору та процесуальної позиції по суті заявлених позовних вимог.
Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду в порядку процесуального правонаступництва допущено заміну відповідача у цій справі з Головного управління ДПС у м. Києві (код ЄДРПОУ 43141267) на його правонаступника Головне управління ДПС у м. Києві (код ЄДРПОУ ВП 44116011, місцезнаходження: вул. Шолуденка, 33/19, м. Київ, 04665).
В подальшому, ухвалою від 05.12.2025 вирішено подальший розгляд справи №640/29756/20 проводити в порядку спрощеного позовного провадження у судовому засіданні із повідомленням (викликом) сторін. Призначено справу до судового розгляду на 20 січня 2026 року.
Ухвалою від 15.12.2025 вирішено допустити участь представника позивача та представників відповідача під час розгляду адміністративної справи №640/29756/20 в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.
В судовому засіданні 20.01.2026 судом оголошено перерву до 09.02.2026.
В судовому засіданні 09.02.2026 судом оголошено перерву до 16.02.2026.
В судовому засіданні 16.02.2026 представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги та наполягав на їх задоволенні з підстав наведених у позовній заяві та додаткових поясненнях наданих під час розгляду справи. Зокрема зазначив, що позивач у межах своєї господарської діяльності, з метою отримання економічних вигід, передає в оперативний лізинг (оренду) власні основні засоби, які з певних причин не були передані в фінансовий лізинг чи реалізовані. Дані операції відповідно до ст. 185 ПКУ є об`єктом оподаткування ПДВ та оподатковуються за ставкою 20%. 
В абзаці 9 п. 3.15 Акту зазначено перелік операцій до яких позивач у березні 2020 року не застосовував частку використання товарів/послуг та необоротних активів в оподатковуваних/неоподатковуваних операціях. 
Стосовно цього представник товариства повідомив, що позивачем укладено договір суборенди від 02.09.2019 №1-СО, предметом якого є оренда нежитлового приміщення (автосалону) за адресою 02105, м. Київ, вул. Павла Усенка, буд. 8А (копія договору надавалася при перевірці). Цільове використання даного приміщення у господарській діяльності позивача є зберігання власних транспортних засобів, які призначені для реалізації чи передачі в оренду. Отже, отриманий податковий кредит за даним договором суборенди використовується виключно в оподаткованій ПДВ діяльності позивача та не підлягає розподілу відповідно до ст. 199 ПКУ.
Також між позивачем та ТОВ «СБ МАГНУМ» укладено Договір про надання охоронних послуг від 02.01.2020 № 02.01.20. Предметом якого є послуги по охороні Об`єкту. Згідно з Додатком 1 до Договору № 02.01.2020 Про надання охоронних послуг від 02.01.2020. Об`єктом охорони є «Приміщення в нежитловій будівлі за адресою 02105, м. Київ, вул. Павла Усенка, буд. 8А, тобто оренда нежитлового приміщення (автосалону), яке використовується виключно в оподаткованій ПДВ діяльності товариства. Отже, отриманий податковий кредит за даним договором про надання охоронних послуг використовується виключно в оподаткованій ПДВ діяльності позивача та не підлягає розподілу відповідно до ст. 199 ПКУ.
Придбані 31.03.2020 талони на бензин А-95 у ТОВ «ТВК ПОЛЮС» у березні 2020 року використані не були, цільове призначення даних талонів було визначено у квітні 2020 року.
На переконання представника позивача, отриманий податковий кредит за придбаними позивачем 31.03.2020 талонами на бензин А-95 у березні 2020 року не підлягає розподілу відповідно до ст. 199 ПКУ.
Також стороною позивача повідомлено суд, що з метою врегулювання проблемних питань з контрагентами ТОВ «БІЗНЕС ПРЕМІУМ» та ТОВ «ВАНТАЖНІ СИСТЕМИ УКРАЇНИ» за договорами оперативного лізингу, а саме: вжиття заходів щодо стягнення простроченої заборгованості зі сплати орендних платежів, укладання додаткових угод, розірвання договорів оренди та повернення транспортних засобів, на період обмежень користування громадським транспортом у зв`язку з вживанням заходів щодо запобігання поширення коронавірусної хвороби, отримало в оренду автомобіль від ТОВ «ЛІЗИНГОВА КОМПАНІЯ «РЕНТ КАР» за договором оренди автомобіля від 02.03.2020 № 02- 03/2/2020. Орендований автомобіль використовувався працівником позивача виключно з метою врегулювання вищезазначених питань, тобто на 100% в оподатковуваній ПДВ діяльності Товариства. 
Отже, на переконання товариства, отриманий податковий кредит за даним договором оренди автомобіля використовується виключно в оподаткованій ПДВ діяльності позивача та не підлягає розподілу відповідно до ст. 199 ПКУ.
Враховуючи вищезазначені обставини позивач заперечив порушення вимог п. 198.5 ст. 198, п. 199.1, п. 199.2 ст. 199 ПКУ, та вважає помилковим висновок щодо заниження бази оподаткування податком на додану вартість за березень 2020 року на суму 51 664 гривні. Та відповідно вважає помилковим висновок щодо порушення позивачем п. 201.1, п. 201.10 ст. 201 ПКУ стосовно нескладених та незареєстрованих податкових накладних за березень 2020 року на загальну суму ПДВ 51 664 гривні у зв`язку з відсутністю бази оподаткування для складання даних податкових накладних. 
Окремо, представник позивача повідомив, що на виконання вимог п. 198.5 ст. 198, п. 199.1, п. 199.2, ст. 199 ПКУ, зокрема за березень 2020 року ТОВ «ФК СОНАТА ФІНАНС» було складено та зареєстровано зведену податкову накладну №10 від 31.03.2020 (Реєстраційний номер документа: 9082600900) за послугами придбаними з податком на додану вартість що призначені для їх використання в операціях, які не є об`єктом оподаткування відповідно до статті 196 ПКУ з застосуванням частки використання товарів/послуг, необоротних активів в оподатковуваних та неоподатковуваних операціях.
ГУ ДПС у м. Києві, при проведені перевірки ТОВ «ФК СОНАТА ФІНАНС», не було враховано специфіку оподаткування операцій з фінансового лізингу, а саме: «- Не є об`єктом оподаткування операції: Згідно з п. 196.1.2, ст. 196 ПКУ: передачі майна у схов (відповідальне зберігання), у концесію, а також у лізинг (оренду), крім передачі у фінансовий лізинг; нарахування та сплати процентів або комісій у складі орендного (лізингового) платежу у межах договору фінансового лізингу; - Згідно з п. 185.1, ст. 185 ПКУ: Об`єктом оподаткування є операції платників податку з:
а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю;» Керуючись вищезазначеними пунктами Податкового кодексу України, підприємство, що надає послуги з фінансового лізингу, при укладені договору фінансового лізингу, в момент передачі об`єкта у фінансовий лізинг отримує дохід, який оподатковується податком на додану вартість за ставкою 20% і лише на етапі нарахування та сплати процентів або комісій у складі орендного (лізингового) платежу у межах договору фінансового лізингу отримує дохід, який не є об`єктом оподаткування податком на додану вартість. 
Враховуючи дану специфіку, ТОВ «ФК СОНАТА ФІНАНС», на етапі придбання автомобілів, зберігання їх в орендованому автосалоні, підготовці автомобілів до передачі в фінансовий чи оперативний лізинг, або, як виняток, для продажу, при бажанні клієнта одразу придбати автомобіль без укладання договору фінансового лізингу, здійснює діяльність, яка у відповідності до Податкового кодексу України, згідно ст. 185 ПКУ, є об`єктом оподаткування податком на додану вартість і підлягає оподаткуванню ПДВ за ставкою 20%.
Таким чином, за твердженнями сторони позивача, ГУ ДПС у м. Києві, при проведені перевірки ТОВ «ФК СОНАТА ФІНАНС», не врахувало специфіку діяльності Товариства, та зробило помилкові висновки щодо зобов`язання фінансової компанії застосовувати частку розподілу податкового кредиту згідно статті 199 ПКУ до всього отриманого ТОВ «ФК СОНАТА ФІНАНС» податкового кредиту, а не лише до тієї частини яка використовується в операція, що не є об`єктом оподаткування, перелік яких визначено статтею 196 ПКУ.
Крім того, представник позивача вказав на недоліки в оформленні акту перевірки, яке виразилось у допущенні в останньому арифметичних помилок та недоліків в оформленні спірних ППР, зокрема на помилкове зазначення в останніх місцем обліку платника податків Печерський район, в той час як в дійсності основним місцем обліку товариства є Шевченківський район. 
Представниця відповідача в судовому засіданні заперечила щодо заявлених позовних вимог та просила в їх задоволенні відмовити з мотивів наведених у відзиві на позовну заяву та додаткових поясненнях наданих під час розгляду справи. Зокрема зазначила, що в ході проведення перевірки використано розрахунок частки використання товарів/послуг та необоротних активів в оподатковуваних/неоподатковуваних операціях за 2019 рік ТОВ «ФК СОНАТА ФІНАНС» (додаток 7 (Д7) до декларації з ПДВ за січень 2020 року від 17.02.2020 № 9027914893). Частка використання товарів/ послуг, необоротних активів в оподатковуваних операціях склала 23,71% та в неоподатковуваних операціях 76,29 %.
Матеріалами перевірки встановлено, що ТОВ «ФК СОНАТА ФІНАНС» у березні 2020 року заявлено до бюджетного відшкодування суми від`ємного значення з ПДВ за березень 2020 року у сумі 500 000 грн. При цьому ТОВ «ФК СОНАТА ФІНАНС» включено до податкового кредиту у березні 2020 року, серед іншого, суми ПДВ з придбаних послуг охорони, оренди автомобіля, суборенди приміщення та бензину А-95 (талони) на загальну суму ПДВ 67 720,14 грн. При цьому, по зазначеним операціям ТОВ «ФК СОНАТА ФІНАНС» не застосовувало частку використання товарів/послуг та необоротних активів в оподатковуваних/ неоподатковуваних операціях.
Враховуючи викладені вище обставини, ТОВ «ФК СОНАТА ФІНАНС» порушено п. 198.5 ст. 198, п. 199.1 ст. 199, п. 199.2 ст. 199 Кодексу і, як наслідок, занижено базу оподаткування податком на додану вартість за березень 2020 року на суму 51 664 гривень.
Окремо зазначила, що згідно з п. 201.10 ст. 201 Кодексу, при здійсненні операцій з постачання товарів/ послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.
Таким чином, ТОВ «ФК СОНАТА ФІНАНС» на порушення п. 201.1, п. 201.10 ст. 201Кодексу не виписано (не оформлено) та не зареєстровано податкові накладні на загальну суму ПДВ 51 664 грн. за березень 2020 року.
Суд, заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності встановив наступне.
ТОВ «ФК СОНАТА ФІНАНС» зареєстровано 13.11.2017 в органах державної реєстрації за № 10701020000071789, Шевченківською районною в місті Києві державною адміністрацією. За даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань видами діяльності ТОВ «ФК СОНАТА ФІНАНС» є: 64.99 Надання інших фінансових послуг (крім страхування та пенсійного забезпечення), н.в.і.у. (основний); 64.91 Фінансовий лізинг; 64.92 Інші види кредитування.
ТОВ «ФК СОНАТА ФІНАНС» перебуває на податковому обліку в органах державної фіскальної служби з 13.11.2017 за № 265517279247 та є платником податку на додану вартість.
18.04.2020 позивачем подано до Головного управління ДПС у м. Києві декларацію з податку на додану вартість за березень 2020 року (а.с. 30), в якій заявлено до відшкодування з бюджету 500000,00 грн податку на додану вартість на рахунок платника у банку.
Відповідно до наказу Головного управління ДПС у м. Києві від 12.05.2020 № 3648, виданого на підставі доповідної записки Департаменту податкових перевірок, трансферного ціноутворення та міжнародного оподаткування від 12.05.2020 №2098/26-15-05-04-01, головним державним ревізором-інспектором відділу контролю за відшкодуванням ПДВ управління спеціальних перевірок Департаменту податкових перевірок, трансферного ціноутворення, міжнародного оподаткування Головного управління ДПС у м. Києві, Борщевською Наталією Вікторівною відповідно до п.п. 78.1.8 п.78.1 ст.78 Податкового кодексу України проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «ФК СОНАТА ФІНАНС» (податковий номер 41733894) з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника податку за березень 2020 року (податкова декларація з податку на додану вартість від 18.04.2020 № 9084634578).
Перевіркою встановлено, що ТОВ «ФК СОНАТА ФІНАНС» у березні 2020 року заявлено до бюджетного відшкодування суми від`ємного значення з ПДВ за березень 2020 року у сумі 500 000 грн. При цьому ТОВ «ФК СОНАТА ФІНАНС» включено до податкового кредиту у березні 2020 року, серед іншого, суми ПДВ з придбаних послуг охорони, оренди автомобіля, суборенди приміщення та бензину А-95 (талони). Проте, по зазначеним операціям ТОВ «ФК СОНАТА ФІНАНС» не застосувало частку використання товарів/послуг та необоротних активів в оподатковуваних/ неоподатковуваних операціях, а саме з ТОВ "СБ Магнум" (сума ПДВ 4556,17 грн, частка використання товарів/послуг необоротних активів в неоподатковуваних операціях 76,29 % - 3475,90 грн), з ТОВ "Лізингова компанія "РЕНТ КАР" (сума ПДВ 58534,67 грн, частка використання товарів/послуг необоротних активів в неоподатковуваних операціях 76,29 % - 44656,09 грн), з з ТОВ "Лізингова компанія "РЕНТ КАР" (сума ПДВ 3812,50 грн, частка використання товарів/послуг необоротних активів в неоподатковуваних операціях 76,29 % - 2908,55 грн), з ТОВ "ТВК ПОЛЮС" (сума ПДВ 816,80 грн, частка використання товарів/послуг необоротних активів в неоподатковуваних операціях 76,29 % - 623,13 грн).
Таким чином, на думку податкового органу, позивач, на порушення вимог п. 198.5 ст. 198, п. 199.1, п. 199.2 ст. 199, п. 200.1, п. 200.4 ст. 200 ПК України, завищило суму бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника у банку (рядок 20.2.1 декларації) за березень 2020 року у розмірі 62639 грн.
Також перевіркою встановлено, що ТОВ «ФК СОНАТА ФІНАНС» на порушення п. 201.1 ст. 201 ПК України не виписано (не оформлено) та не зареєстровано податкові накладні на загальну суму ПДВ 51664 грн у березні 2020 року. 
За результатами проведеної перевірки відповідачем складено акт від 16.06.2020 за №562/26-15-05-04-01/41733894 "Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «ФК СОНАТА ФІНАНС» з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника податку за березень 2020 року" (далі також - Акт перевірки), в якому, окрім іншого, встановлено наступні порушення:
- на порушення вимог п.198.5 ст. 198, п. 199.1, п.199.2 ст. 199, п. 200.1, 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI (зі змінами та доповненнями) ТОВ «ФК СОНАТА ФІНАНС» завищено суму бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника у банку (рядок 20.2.1 декларації) за березень 2020 року на суму 62 639 грн. та завищено суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (рядок 21 декларації) за березень 2020 року на суму 123 210 гривень.
- на порушення вимог п. 201.1, п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI (зі змінами та доповненнями), ТОВ «ФК СОНАТА ФІНАНС» не складено та не зареєстровано податкові накладні за березень 2020 року на загальну суму ПДВ 51 664 гривень.
Не погоджуючись з висновками Акта перевірки ТОВ «ФК СОНАТА ФІНАНС» 02.7.2020 за вих. №0207/2020 подало до ГУ ДПС у місті Києві заперечення до акта, в яких, окрім іншого, звернуло увагу на недоліки в його оформленні.
Листом від 08.07.2020 № 98619/10/26-15-05 04-01 «Про розгляд заперечення», відповідач з посиланням на п.86.7. ст.86 Кодексу та Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникнення і поширення коронавірусної хвороби (COVID-19)», запросив провести розгляд заперечення до Акту в on-line режимі (з використанням відео-звязку Skype) 13.07.2020 об 11:00.
Як повідомив позивач у позовній заяві, 16.07.2020 ТОВ «ФК СОНАТА ФІНАНС» отримало лист відповідача від 15.07.2020 № 102049/10/26-15-05 04-01 «Про розгляд заперечення» за результатами його проведення в on-line режимі з використанням відео-зв`язку Skype, за участю представників позивача та відповідача.
За результатами розгляду заперечення до Акту відповідач, посилаючись на допущення арифметичної помилки, задовольнив його частково, виклавши висновки Акту в наступній редакції:
«4.1. Документально позаплановою виїзною перевіркою не встановлено порушення позивачем вимог Кодексу в частині достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок позивача за березень 2020 року в розмірі 448 336 грн.
4.2. На порушення вимог п. 198.5 ст.198, п. 199.1, п. 199.2 ст. 199, п. 200.1,200.4 ст. 200 Кодексу позивачем завищено суму бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок Позивача за березень 2020 року на суму 51 664 грн.
4.3. На порушення вимог п. 201.1, п. 201.10 ст.201 Кодексу позивачем не складено та не зареєстровано податкові накладні за березень 2020 року на загальну суму ПДВ 51 664 грн.».
В подальшому, за вказаними вище порушеннями ГУ ДПС у місті Києві прийнято податкові повідомлення-рішення:
№0159720504 від 16.07.2020, яким ТОВ «ФК СОНАТА ФІНАНС» визначено податкове зобов`язання та штрафні (фінансові) санкції у розмірі 12916,00 грн. Підставою слугував висновок про завищення суми бюджетного відшкодування ПДВ на поточний рахунок платника у банку (рядок 20.2.1 декларації) за березень 2020 року на суму 51664,00 грн;
- №0159730504 від 16.07.2020, яким ТОВ «ФК СОНАТА ФІНАНС» застосовано штраф у розмірі 2583,20 грн. Підставою слугував висновок про не складання та/або реєстрацію протягом граничного строку, передбаченого ст. 201 ПК України податкових накладних/розрахунків коригування за березень 2020 року на загальну суму ПДВ 51 664 грн.
Разом із тим, вважаючи рішення контролюючого органу протиправними та таким, що підлягають скасуванню, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.
Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд в першу чергу враховує, що згідно ст. 67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України.
Згідно з п.п. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.
Пунктом 198.1 ст. 198 ПК України наведені операції у разі здійснення яких виникає право на віднесення сум податку до податкового кредиту, зокрема до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.
Відповідно до п. 198.3 ст. 198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: - придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; - придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); - ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.
Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Підпунктом 14.1.18 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України визначено, що бюджетне відшкодування - відшкодування від`ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника.
Порядок визначення суми податку, що підлягає відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), визначений у ст. 200 ПК України.
Відповідно до п. 200.1 ст. 200 ПК України, сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.
При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом (п. 200.2 ст. 200 ПК України).
Пунктом 200.4 ст. 200 ПК передбачено, що при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з п. 200.1 цієї статті, така сума: а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу - б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету; в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.
Тобто, бюджетному відшкодуванню на рахунок платника податку у банку підлягає різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду, за умови, що такий показник має від`ємне значення.
Відповідно п. 196.1.2 ст. 196 Кодексу не є об`єктом оподаткування операції з нарахування комісії у складі лізингового платежу у межах договору фінансового лізингу та відповідно до п. 196.1.5 ст. 196 Кодексу не є об`єктом оподаткування операції з нарахування відсотків за договорами про надання фінансових кредитів та продаж цінних паперів.
Згідно з п. 198.5 ст.198 Кодексу платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами придбаиими/виготовленими з податком на додану вартість, у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися:
а) в операціях, що не є об`єктом оподаткування відповідно до статті 196 цього Кодексу (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 цього Кодексу) або місце постачання яких розташоване за межами митної території України.
Пунктом 199.1 ст. 199 ПК України встановлено, що у разі якщо придбані та/або виготовлені товари/послуги, необоротні активи частково використовуються в оподатковуваних операціях, а частково - ні, платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до п. 189.1 ст. 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати зведену податкову накладну в Єдиному реєстрі податкових накладних на загальну суму частки сплаченого (нарахованого) податку під час їх придбання або виготовлення, яка відповідає частці використання таких товарів/послуг, необоротних активів в неоподатковуваних операціях.
Частка використання товарів/послуг, необоротних активів в оподатковуваних операціях визначається у відсотках як відношення обсягів з постачання оподатковуваних операцій (без урахування сум податку) за попередній календарний рік до сукупних обсягів постачання оподатковуваних та неоподатковуваних операцій (без урахування сум податку) за цей же попередній календарний рік. Визначена у процентах величина застосовується протягом поточного календарного року (п. 199.2. ст. 199 ПК України).
Згідно п. 199.3. ст. 199 ПК України платники податку, у яких протягом попереднього календарного року були відсутні неоподатковувані операції, а такі неоподатковувані операції почали здійснюватися у звітному періоді, а також новостворені платники податку проводять у поточному календарному році розрахунок частки використання товарів/послуг, необоротних активів в оподатковуваних операціях на підставі розрахунку, визначеного за фактичними даними обсягів з постачання оподатковуваних та неоподатковуваних операцій першого звітного податкового періоду, в якому задекларовані такі операції.
Розрахунок частки використання товарів/послуг, необоротних активів в оподатковуваних операціях подається до контролюючого органу одночасно з податковою декларацією звітного податкового періоду, в якому задекларовані такі оподатковувані та неоподатковувані операції.
Аналізуючи наведені норми матеріального права, суд приходить до висновку, що виключно в частині, яка припадає на неоподатковані операції, такий платник податку має включити до податкових зобов`язань за зведеною податковою накладною будь-які суми ПДВ, підтверджені податковими накладними та іншими документами, зазначеними у п. 201.11 ст. 201 ПК України.
Якщо ж придбані товари, послуги, необоротні активи повністю використовуються лише в неоподатковуваних операціях, то платник податку визначає податкове зобов`язання за ними, виходячи з вартості їх придбання, відповідно до норм п.198.5 ст. 198 ПК України.
Якщо такі придбані товари, послуги, необоротні активи використовуються в неоподатковуваних операціях частково, цю частку використання необхідно визначати відповідно до норм п. 199.1 ст. 191 ПК України. Виходячи з такої частки в податковому кредиті з ПДВ, який включений у ціну саме тих товарів, послуг і необоротних активів, що частково використовуються в неоподатковуваних операціях, необхідно нараховувати податкові зобов`язання з ПДВ шляхом віднесення до їх складу відповідної частки податкового кредиту придбаних платником податків товарів, послуг і необоротних активів, що частково використовуються в неоподатковуваних операціях.
У разі ж, якщо придбані таким платником податків товари, послуги і необоротні активи використовуються виключно в оподатковуваних операціях, то норми ст. 199 ПК України до податкового кредиту, сформованого у зв`язку з таким придбанням не застосовуються.
В даному випадку, перевіркою встановлено та не заперечується стороною позивача, що основним видом діяльності ТОВ «ФК СОНАТА ФІНАНС» є "Надання інших фінансових послуг (крім страхування та пенсійного забезпечення), н.в.і.у." КВЕД 64.99.
З Акту перевірки також слідує, що під час проведення документальної позапланової перевірки перевіряючими було встановлено, що ТОВ «ФК СОНАТА ФІНАНС» у березні 2020 року заявлено до бюджетного відшкодування суми від`ємного значення з ПДВ за березень 2020 року у сумі 500 000 грн. При цьому ТОВ «ФК СОНАТА ФІНАНС» включено до податкового кредиту у березні 2020 року, серед іншого, суми ПДВ з придбаних послуг охорони, оренди автомобіля, суборенди приміщення та бензину А-95 (талони) на загальну суму ПДВ 67 720,14 грн.
З наданих представником позивача пояснень встановлено, що, на виконання вимог п. 198.5 ст. 198 ПКУ, зокрема за березень 2020 року позивачем було складено та зареєстровано зведену податкову накладну №10 від 31.03.2020 (Реєстраційний номер документа: 9082600900) за послугами придбаними з податком на додану вартість що призначені для їх використання в операціях, які не є об`єктом оподаткування відповідно до статті 196 ПК України. Дана обставина не заперечувалась відповідачем під час розгляду справи.
Крім того, у межах своєї господарської діяльності, з метою отримання економічних вигід, ТОВ «ФК СОНАТА ФІНАНС» передає в оперативний лізинг (оренду) власні основні засоби, які з певних причин не були передані в фінансовий лізинг чи реалізовані. Дані операції відповідно до ст. 185 ПКУ є об`єктом оподаткування ПДВ та оподатковуються за ставкою 20%.
В судовому засіданні представник позивача також наголосив на тому, що витрати підприємства пов`язані з отриманням послуг з охорони, оренди автомобіля, суборенди приміщення та бензину А-95 (талони) не використовувались в операціях, що не є об`єктом оподаткування відповідно до статті 196 ПК України, в зв`язку податковий кредит е підлягає розподілу відповідно до ст. 199 ПК України.
Зокрема, повідомив, що між ТОВ «ФК СОНАТА ФІНАНС» та ТОВ «СБ МАГНУМ» укладено Договір про надання охоронних послуг від 02.01.2020 № 02.01.20. Предметом якого є послуги по охороні Об`єкту. Згідно з Додатком 1 до Договору № 02.01.2020 «Про надання охоронних послуг» від 02.01.2020 об`єктом охорони є «Приміщення в нежитловій будівлі за адресою 02105, м. Київ, вул. Павла Усенка, буд. 8А, тобто оренда нежитлового приміщення (автосалону), яке використовується виключно в оподаткованій ПДВ діяльності Товариства. 
Отже, на переконання позивача, отриманий податковий кредит за даним договором про надання охоронних послуг використовується виключно в оподаткованій ПДВ діяльності товариства та не підлягає розподілу відповідно до ст. 199 ПК України.
Також повідомив, що придбані 31.03.2020 талони на бензин А-95 у ТОВ «ТВК ПОЛЮС» у березні 2020 року використані не були, цільове призначення даних талонів було визначено у квітні 2020 року.
Крім того, повідомлено суд, що позивач, з метою врегулювання проблемних питань з контрагентами ТОВ «БІЗНЕС ПРЕМІУМ» та ТОВ «ВАНТАЖНІ СИСТЕМИ УКРАЇНИ» за договорами оперативного лізингу, а саме: вжиття заходів щодо стягнення простроченої заборгованості зі сплати орендних платежів, укладання додаткових угод, розірвання договорів оренди та повернення транспортних засобів, на період обмежень користування громадським транспортом у зв`язку з вживанням заходів щодо запобігання поширення коронавірусної хвороби, отримало в оренду автомобіль від ТОВ «ЛІЗИНГОВА КОМПАНІЯ «РЕНТ КАР» за договором оренди автомобіля від 02.03.2020 № 02- 03/2/2020. Орендований автомобіль використовувався працівником позивача виключно з метою врегулювання вищезазначених питань, тобто на 100% в оподатковуваній ПДВ діяльності Товариства. 
Втім, суд такі доводи представника ТОВ «ФК СОНАТА ФІНАНС» оцінює критично, з огляду на наступне.
Так, з урахуванням встановлених під час перевірки обставин та досліджених судом доказів, наявні підстави дійти висновку, що витрати ТОВ «ФК СОНАТА ФІНАНС» на послуги охорони, оренду автомобіля, суборенду приміщення та придбання бензину А-95 (талони) використовувалися підприємством як в оподатковуваних, так і в неоподатковуваних операціях. 
Як убачається з матеріалів справи, ТОВ «ФК СОНАТА ФІНАНС» одночасно здійснює:
- операції з передачі майна в оперативний лізинг, що відповідно до ст. 185 Податкового кодексу України є об`єктом оподаткування ПДВ та оподатковуються за ставкою 20%; 
- операції, що відповідно до ст. 196 ПК України не є об`єктом оподаткування ПДВ. Факт здійснення підприємством одночасно оподатковуваних і неоподатковуваних операцій підтверджується, зокрема, розрахунком частки використання товарів/послуг та необоротних активів за 2019 рік (додаток 7 (Д7) до декларації з ПДВ), поданим самим платником. Згідно з цим розрахунком частка використання в оподатковуваних операціях становила 23,71 %, а в неоподатковуваних - 76,29 %.
При цьому витрати на охоронні послуги, оренду автомобіля, суборенду приміщення та паливо мають характер загальногосподарських витрат, пов`язаних із забезпеченням діяльності підприємства в цілому, а не виключно конкретних оподатковуваних операцій. Надані позивачем пояснення щодо їх 100 % використання в оподатковуваній діяльності не підтверджені належними та достатніми доказами, які б спростовували встановлену частку використання, визначену відповідно до ст. 199 ПК України.
Отже, враховуючи, що зазначені товари та послуги використовувалися в межах господарської діяльності платника, яка включає як оподатковувані, так і неоподатковувані операції, суд дійшов висновку про правомірність сформованих в Акті перевірки висновків податкового органу щодо наявності підстав для застосування механізму пропорційного розподілу податкового кредиту відповідно до ст. 199 Податкового кодексу України.
Таким чином, ТОВ «ФК СОНАТА ФІНАНС» використало відповідні витрати за вказаними договорами одночасно в оподатковуваних і неоподатковуваних операціях, що обумовлює необхідність розподілу сум податкового кредиту пропорційно частці їх використання.
Враховуючи викладені вище обставини, ТОВ «ФК СОНАТА ФІНАНС» порушено п. 198.5 ст. 198, п. 199.1 ст. 199, п. 199.2 ст. 199 ПК України і, як наслідок, занижено базу оподаткування податком на додану вартість за березень 2020 року на суму 51 664 гривень.
Також, згідно п. 200.1 ст.200 ПК України, суми податку, що підлягають сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.
Згідно з п. 201.1 ст. 201 ПК України, на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.
У податковій накладній зазначаються в окремих рядках такі обов`язкові реквізити:
а) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця). У разі постачання/придбання філією (структурним підрозділом) товарів/послуг, яка фактично є від імені головного підприємства - платника податку стороною договору, у податковій накладній, крім податкового номера платника податку додатково зазначається числовий номер такої філії (структурного підрозділу); д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД, для послуг - код послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг; платники податків, крім випадків постачання підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України, мають право зазначати код товару згідно з УКТ ЗЕД або код послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг неповністю, але не менше ніж чотири перших цифри відповідного коду.
Відповідно до п. 201.7 ст. 201 ПК України, податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).
Згідно з п. 201.10 ст. 201 ПК України, при здійсненні операцій з постачання товарів/ послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.
Таким чином, ТОВ «ФК СОНАТА ФІНАНС» на порушення п. 201.1, п. 201.10 ст. 201 ПК України не виписано (не оформлено) та не зареєстровано податкові накладні на загальну суму ПДВ 51 664 грн. за березень 2020 року.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
В силу приписів ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.
Статтею 242 КАС України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені судом, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Водночас суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.
При цьому зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а, крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема, у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Відтак, перевіривши основні доводи сторін та оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до переконання, що у задоволенні адміністративного позову належить відмовити. 
Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

в и р і ш и в :

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.
Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення (ухвалу) суду або якщо розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 

Інформація про учасників справи:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "ФК СОНАТА ФІНАНС" (вул. Вознесенський узвіз, 10-А, кім. 205, м. Київ, 04053, код ЄДРПОУ 41733894)
Відповідач: Головне управління ДПС у м. Києві (вул. Шолуденка, 33/19, м. Київ, 04116, код ЄДРПОУ ВП 44116011)

Суддя Жданкіна Наталія Володимирівна