ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 644/8438/25 Головуючий суддя І інстанції Шевченко С. В.
Провадження № 33/818/749/26 Суддя доповідач Шабельніков С.К.

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 березня 2026 року    м. Харків
Суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К., при секретарі Вакула Н.С., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника – адвоката Гардаушенка С.П., а також потерпілого ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1  на постанову судді Індустріального районного суду м. Харкова від 03 грудня 2025 року, стосовно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП, -
в с т а н о в и в:
Цією постановою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, мешканець м. Харкова,
- визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення, у виді позбавлення права керування транспортними зщасобами на строк 6 місяців.
Також з ОСОБА_1 стягнуто судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп.
Постановою встановлено, що 04.09.2025 року о 19:10 год. ОСОБА_1 керуючись транспортним засобом Хюндай, номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Роганській у м. Харкові, виїхав на перехрестя з бульваром Івана Каркача на червоний сигнал світлофора. В результаті чого допустив зіткнення з автомобілем Фольксваген, номерний знак НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_3 , який виїхав на перехрестя на зелений сигнал світлофора з бульвару Івана Каркача, після чого, продовжуючи рух, автомобіль Хюндай номерний знак НОМЕР_1 , зіткнувся з автомобілем Фольксваген, номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_4 , та з автомобілем Шкода, номерний знак НОМЕР_4 , під керуванням водія ОСОБА_2 , в результаті чого транспортні засоби були пошкоджені, їх власникам була спричинена матеріальна шкода.
В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив судову постанову скасувати, а провадження у справі закрити за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, посилаючись на те, що постанова суду є незаконною, винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вважав, що суд не повно з`ясував усі фактичні обставини справи, не викликав його для дачі пояснень, не дослідив відеофайли за його участю і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам. Вказував, що він проїжджав перехрестя на дозволяюче рух зелене світло світлофора, а тому вважав, що в ДТП винна інша особа, а саме водій Фольксвагена Транспортера Кібалін А.С.
В судове засідання в суд апеляційної інстанції викликались потерпілі ОСОБА_4 та ОСОБА_3 шляхом направлення їм телефонного повідомлення на номери мобільних телефонів, які містяться в матеріалах справи. Проте ці потерпілі в судове засідання не з`явились, причин неявки суду не повідомили.
В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 , його захисник Гардаушенко С.П. та потерпілий ОСОБА_2 не заперечували щодо розгляду апеляційної скарги без участі потерпілих ОСОБА_4 та ОСОБА_3 .
Враховуючи наведене, а також положення ст. 269 КУпАП, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про можливість розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 без участі потерпілих ОСОБА_4 та ОСОБА_3 за участю потерпілого ОСОБА_2 , який був безпосереднім учасником ДТП.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника Гардаушенка С.П., які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, а також пояснення потерпілого ОСОБА_2 , який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги та вважав оскаржувану постанову законною та обґрунтованою, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні. 
Як вбачається з матеріалів цієї справи, суд дотримався всіх вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 у порушенні Правил дорожнього руху України, передбачених п.п. 16.1, 12.1.
Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апеляційним судом не встановлено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду першої інстанції щодо винуватості ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП. 
Зокрема, відповідно до відомостей, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення (арк. 1), ОСОБА_1 керуючи автомобілем Хюндай, рухаючись на заборонений сигнал світлофора здійснив зіткнення з автомобілем Фольксваген Транспортер під керуванням водія ОСОБА_3 , внаслідок чого автомобіль Хюндай здійснив зіткнення з автомобілем Фольксваген Поло під керуванням ОСОБА_4 та автомобілем Шкода під керуванням ОСОБА_2 в результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив п. 16.1, п. 12.1 ПДР України.
З відомостей цього протоколу вочевидь вбачається, що його копія була отримана ОСОБА_1 , про що міститься її особистий підпис у протоколі, а тому суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що останній ознайомлений з його змістом.
Належить взяти до уваги те, що протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою державою особою і дії посадової особи що його складала, в порядку передбаченому чинним законодавством ані ОСОБА_1 , ані його захисником не оскаржувалися, тобто останні не зверталися із скаргами на дії працівників поліції до їх безпосереднього керівництва для ініціювання проведення службової перевірки, не зверталися з позовом до суду в порядку КАС України на дії працівників поліції, а також не зверталися із відповідними заявами у порядку, передбаченому КПК України до правоохоронних органів, що вочевидь унеможливлює врахування апеляційним судом доводів апелянта щодо незаконності дій працівників поліції.
Отже, враховуючи відсутність будь яких скарг ОСОБА_1 , а також відповідних висновків інших компетентних органів щодо незаконності дій працівників поліції під час складення ними протоколу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відомості, які зафіксовані в протоколі та схемі відповідають дійсності, тому можуть слугувати доказами у справі.
Відповідно до диспозиції ст. 124 КУпАП, порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження, в тому числі, транспортних засобів, тягне за собою настання адміністративної відповідальності.
В судоаому засіданні в суді апеляційної інстанції сторона захисту пояснювала, що ОСОБА_1 проїжджав перехрестя на дозволяючий зелений сигнал світлофора, а тому не є винним у вчиненні ДТП.
Однак, в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції потерпілий ОСОБА_2 , повідомив, що саме ОСОБА_1 перетинав перехрестя на заборонений червоний сигнал світлофора. Також він просив приєднати до матеріалів справи та оглянути відеозапис події ДТП, з якого, на його думку, вбачається, що саме водій ОСОБА_1 , перетинав перехрестя на забороняючий червоний сигнал світлофора і саме він є винним у вчиненні ДТП.
В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції сторона захисту не заперечувала щодо долучення до матеріалі справи цього відеозапису та огляду цього відеозапису в судовому засіданні.
Суд апеляційної інстанції в судовому засіданні оглянув наданий потерпілий ОСОБА_5 відеозапис.
З відеозапису вбачається, що автомобіль під керуванням ОСОБА_1 під`їжджав до перехрестя не знижуючи швидкість. Безпосередньо під`їжджаючи до перехрестя для ОСОБА_1 проїзд перехрестя було заборонено, оскілки світлофор відображав забороняючий проїзд, а саме червоний сигнал. Не звертаючи на цей сигнал, ОСОБА_1 виїхав на забороняючий червоний сигнал світлофора на перехрестя та допустив зіткнення з автомобілями.
В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції після перегляду цього відеозапису ОСОБА_1 підтвердив, що на цьому відеозаписі відображена подія саме тієї ДТП, яка зафіксована в протоколі про адміністративне правопорушення, а також зазначив, що автомобіль, який почав проїжджати перехрестя на заборонений червоний сигнал світлофора належить саме йому та саме він керував цим автомобілем.
Належить врахувати, що відомості, які зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення, схемі місця ДТП, а також в письмових поясненнях потерпілих, поза розумним сумнівом, узгоджуються з відомостями, які зафіксовані на цьому відеозаписі.  
Тобто твердження сторони захисту про те, що ОСОБА_1 рухався на перехресті на зелене світло світлофора об`єктивно спростовуються відомостями, які зафіксовані на цьому відеозаписі, а тому суд апеляційної інстанції розцінює такі доводи, як обраний спосіб захисту для уникнення ОСОБА_1 , відповідальності та вважає їх необґрунтованими.
Отже, оцінюючи відомості, що містяться в матеріалах цієї справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що саме ОСОБА_1 здійснив виїзд на перехрестя на забороняючий сигнал світлофора та допстиив зіткнення з іними автомобілями.
Будь-яких фактичних відомостей для скасування оскаржуваної постанови - апелянтом не наведено, що об`єктивно свідчить про відсутність будь-яких підстав для задоволення апеляційної скарги.
Відповідно до вимог п. 1.3 ПДР України,  учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Відповідно до вимог п. 16.1 ПДР України, перехрестя, де черговість проїзду визначається сигналами світлофора чи регулювальника, вважається регульованим. На такому перехресті знаки пріоритету не діють.
Відповідно до вимог п. 12.1 ПДР України, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і сан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.
Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вищенаведеного закону суд апеляційної інстанції бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.
В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави. 
Отже, доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, не містять їх і матеріали справи. Більш того, порушень норм КУпАП під час складання протоколу та в суді першої інстанції, які потягли необхідність скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.
Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 п.п. 16.1, 12.1 Правил дорожнього руху України та притягнуто за ст. 124 КУпАП до адміністративної відповідальності, а тому посилання на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними. 
З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.
Керуючись ст. 294 КУпАП, -
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Постанову судді Індустріального районного суду м. Харкова від 03 грудня 2025 року щодо притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП - залишити без змін.
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя       С.К. Шабельніков