ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

17 лютого 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/16265/25	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Кругового О.О. (доповідач),
суддів: Щербака А.А., Малиш Н.І., 

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.08.2025 в адміністративній справі №160/16265/25 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
03.06.2025 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Міністерства оборони України, в якому просив:
- визнати протиправним та скасувати рішення Комісії Міністерства оборони України оформлене витягом з протоколу засідання з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 07 лютого 2025 року №10/в (п.17), про відмову Старшому лейтенанту у відставці ОСОБА_1 в призначенні одноразової грошової допомоги, встановленої пунктом 7 частини 2 статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»;
- зобов`язати Міністерство оборони України призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу, встановлену пунктом 7 частини 2 статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», у зв`язку з встановленням часткової втрата працездатності внаслідок поранення, отриманого при захисті Батьківщини.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що отримав травму під час проходження військової служби, яка пов`язана із захистом Батьківщини. Позивачу встановлено 20% втрати працездатності. Проте відповідач відмовив у виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку з пропуском тримісячного строку після звільнення.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.08.2025 адміністративний позов ОСОБА_1 було задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення Комісії Міністерства оборони України оформлене витягом з протоколу засідання з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 07 лютого 2025 року №10/в (п.17), про відмову старшому лейтенанту у відставці ОСОБА_1 в призначенні одноразової грошової допомоги, встановленої пунктом 7 частини 2 статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Зобов`язано Міністерство оборони України повторно розглянути звернення ОСОБА_1 про призначення та виплату одноразової грошової допомоги, встановленої пунктом 7 частини 2 статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», у зв`язку з встановленням часткової втрати працездатності внаслідок поранення, отриманого при захисті Батьківщини та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду.
В іншій частині заявлених позовних вимог було вімовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Міністерство оборони України звернулось з апеляційною скаргою, в якій просили скасувати вищезазначене рішення, як незаконне та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні адміністративного позову. 
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що фактичні обставини справи свідчать про відсутність права позивача на отримання одноразової грошової допомоги, оскільки йому встановлено втрата працездатності без встановлення інвалідності пізніше ніж через три місяці після звільнення з військової служби та позивач не надав належних доказів, які б надали можливість поновити вищевказаний присічний строк.
Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження на підставі ст. 311 КАС України.
Перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів останньої, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Як було встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 був призваний на військову службу по мобілізації з 27.02.2022 року.
В період з 10.03.2022 по 16.07.2022 позивач брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, у складі Військової частини НОМЕР_1 , на посаді командира 2 мінометного взводу, 2 мінометної батареї в Херсонській області, що підтверджується довідкою військової частини НОМЕР_1 від 28.12.2023 №3934 про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України.
Відповідно до Довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) (Додаток 5) від 09.02.2023 №758, виданої військовою частиною НОМЕР_2 , позивач 16.07.2022 року при безпосередній участі у бойових діях, під час захисту Батьківщини, а саме виконанні бойових завдань у складі підрозділу, поблизу н.п.Іванівка внаслідок обстрілу противником отримав поранення. Одержав вибухову травму, черепно-мозкову травму, струс головного мозку. Під час отримання поранення перебував в засобах індивідуального захисту бронежилет та каска. В тверезому стані. 16.07.2022 року позивач евакуйований БШМД доставлений до приймального відділення КНП "Криворізька міська лікарня №17" КМР, оглянутий лікарем-невропатологом та військовим лікарем-терапевтом, госпіталізований для подальшого дообстеження та лікування.
3 16.07.2022 по 27.07.2022 року позивач перебував на стаціонарному лікуванні у КНП "Криворізька міська лікарня №17" КМР, що підтверджується виписним епікризом із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого №2271; з 05.09.2022 по 10.09.2022 року - в СП «Міський кардіологічний центр» КП «Криворізька міська клінічна лікарня №2» КМР, що підтверджується випискою із медичної картки стаціонарного хворого кардіологічного відділення №1 №22Ж03517/936; з 06.12.2022 по 23.12.2022 року - на реабілітації у військовій частині НОМЕР_3 , що підтверджується виписним епікризом із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого №2874.
14.12.2022 року госпітальна військово-лікарська комісія військової частини НОМЕР_3 , за розпорядженням командира військової частини НОМЕР_1 № 2780 від 21.11.2022 року провела медичний огляд позивача з метою визначення придатності до військової служби.
Відповідно до копії витягу із наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 26.12.2022 №344, старшого лейтенанта командира 2 мінометного взводу, 2 мінометної батареї відповідно до наказу командира корпусу ІНФОРМАЦІЯ_1 від 24.12.2022 №516 увільнено із займаної посади та виключено із списків офіцерського складу військової частини НОМЕР_1 та виключено зі списків особового складу всіх видів забезпечення з 26.12.2022 року та вважати такими, що справи та посаду здав та вибув до нового місця служби до 40 резервної роти військової частини НОМЕР_2 .
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 14.01.2023 №14, старшого лейтенанта ОСОБА_2 , офіцера резерву 40 запасної роти військової частини НОМЕР_2 звільненого наказом командира військової частини НОМЕР_4 (по особовому складу) від 12.01.2022 №12 відповідно до пункту другого частини четвертої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" у відставку за підпунктом "б" (за станом здоров`я на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії і про непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку), вважати таким, що справи та посаду здав. Направити для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_2 . 3 14 січня 2023 року виключити із списків особового складу частини 1 усіх видів забезпечення.
Відповідно до Витягу з протоколу засідання 18 Регіональної військово-лікарської комісії з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв Протокол № 200 від 23.01.2024 року визначено, що травма старшого лейтенанта ОСОБА_1 , 1968 р.н.: 
«Наслідки вибухової травми (16.07.2022р.), ЗЧМТ, струсу головного мозку у вигляді астено-невротичного синдрому", що підтверджуються медичними та військово- обліковими документами, ТРАВМА, ТАК, ПОВ`ЯЗАНА ІЗ ЗАХИСТОМ БАТЬКІВЩИНИ.
Захворювання: "Гіпертонічна хвороба ІІІ ст. Віддаленні наслідки гострого порушення мозкового кровообігу (24.03.2018р.) за ішемічним типом в правій задньолобній долі, дисциркуляторна енцефалопатія складного генезу (атеросклеротична, гіпертонічна) у вигляді розсіяної органічної симптоматики, правобічної пірамідної недостатності, координаторних порушень. ІХС. Дифузний кардіосклероз. Кальцинуюча хвороба серця. Фіброз аортального клапана, фіброз мітрального клапана. Поєднана набута вада серця; недостатність мітрального клапану 2 ступ., недостатність трикуспідального клапану 3 ступ. СН 1 ст. Аліментарно-конституціональне ожиріння Іст." - ЗАХВОРЮВАННЯ, НІ, НЕ ПОВ`ЯЗАНІ З ПРОХОДЖЕННЯМ ВІЙСЬКОВОЇ СЛУЖБИ.
Постанову ВЛК про причинний зв`язок захворювань у свідоцтві про хворобу в/ч НОМЕР_3 від 14.12.2022 № 244, з урахуванням додаткових документів, — відмінити.»
17.04.2024 року згідно з Довідкою МСЕК серії 12 ААА № 009186 про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках позивачу було встановлено ступінь втрати працездатності у розмірі 20 відсотків одноразово по страховці, відповідно до витягу з протоколу № 834 від 17.04.2024 р.
Позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_3 із заявою про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із травмою, пов`язаною із захистом Батьківщини, у зв`язку із втратою 20% працездатності. До вказаної заяви було додано копію довідки МСЕК, копію паспорта, копію довідки про хворобу, копію військового квитка, копію картки платника податків, копію витягу про місце реєстрації, копію витягу з протоколу ВЛК, копію витягу з наказу від 14.01.2023 №14, копію довідки про обставини травми.
ІНФОРМАЦІЯ_4 надіслав документи до ІНФОРМАЦІЯ_5 , яким направив документи для виплати мені одноразової грошової допомоги у зв`язку із втратою 20% працездатності, без встановлення інвалідності, внаслідок травми і поранення, які я отримав 16.07.2022р. під час захисту Батьківщини.
В подальшому, вказані документи від ІНФОРМАЦІЯ_6 було направлено до Міністерства оборони України.
Відповідно до Витягу з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсації сум (далі Комісія МОУ) від 07 лютого 2025 року №10/в (п.17), комісія дійшла висновку про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги.
В обґрунтування зазначено наступне, що старшому лейтенанту у відставці ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 ), якого 14.01.2023 звільнено з військової служби та 17.04.2024 під час первинного огляду органами МСЕК встановлено 20% втрати працездатності внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини, що сталася 16.07.2022, на підставі довідки МСЕК серія 12ААА № 009186 від 17.04.2024.
Згідно з підпунктом 7 пункту 2 статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" передбачено виплату одноразової грошової допомоги у разі отримання військовослужбовцем поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання під час виконання ним обов`язків військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, а також особою, звільненою військової служби, яка частково втратила працездатність внаслідок зазначених причин, але не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби.»
Заявника звільнено з військової служби 14.01.2023, а 17.04.2024 встановлено ступінь втрати працездатності внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини, тобто понад тримісячний термін після звільнення з військової служби.
Не погоджуючись з рішенням відповідача, вважаючи його протиправним, позивач з відповідним позовом звернувся до суду.
Вирішуючи спір між сторонами та частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач має право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої пунктом 7 частини другої статті 16 Закону № 2011-XII статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Суд апеляційної інстанції погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Стаття 46 Конституції України визначає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку із виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється відповідно до Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 року №2232-ХІІ згідно із статтею 41 якого виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".
Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20 грудня 1991 року № 2011-XII (далі - Закон № 2011-XII) визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
Статтею 1 Закону № 2011-XII передбачено, що соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Частиною першою статті 16 Закону № 2011-XII встановлено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Відповідно до частини десятої статті 16-3 Закону № 2011-XII порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.
Так, постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 затверджений Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - Порядок № 975 (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), згідно із пунктом 11 якого військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подає уповноваженому органу такі документи:
- заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності чи часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності;
- завірену копію довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією про встановлення групи інвалідності або відсотка втрати працездатності із зазначенням причинного зв`язку інвалідності чи втрати працездатності.
Відповідно до пункту 12 Порядку № 975 призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами.
Згідно із пунктом 13 Порядку № 975 керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку.
Розпорядник бюджетних коштів у місячний строк після надходження всіх зазначених документів приймає рішення про призначення одноразової грошової допомоги або про відмову в її призначенні, або про повернення документів на доопрацювання (у разі, коли документи подано не в повному обсязі, потребують уточнення чи подано не за належністю) і надсилає зазначене рішення разом з документами уповноваженому органу для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, а в разі відмови чи повернення документів на доопрацювання - для письмового повідомлення заявника з обґрунтуванням мотивів відмови чи повернення документів на доопрацювання.
Відповідно до пункту 15 Порядку № 975 рішення про відмову у призначенні грошової допомоги може бути оскаржено в установленому порядку.
При цьому, за приписами пункту 7 Порядку №975, у разі часткової втрати працездатності без установлення інвалідності одноразова грошова допомога виплачується залежно від ступеня втрати працездатності, який установлюється медико-соціальною експертною комісією, у розмірі, що визначається у відсотках, серед іншого від 70-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено ступінь втрати працездатності, - військовослужбовцю, який отримав поранення (контузію, травму або каліцтво), захворювання під час виконання ним обов`язків військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності, а також особі, звільненій з військової служби, яка частково втратила працездатність внаслідок зазначених причин, але не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби.
Згідно із пунктом 7 частини 2 статті 16 Закону № 2011-XII, на який відповідач посилається в обґрунтування своєї позиції та прийняття оскаржуваного рішення, передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі отримання військовослужбовцем поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання під час виконання ним обов`язків військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, а також особою, звільненою з військової служби, яка частково втратила працездатність внаслідок зазначених причин, але не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби.
Посилаючись на вказані норми представник відповідача вважає, що позивач не має права на отримання одноразової грошової допомоги, оскільки ступінь втрати працездатності внаслідок захворювання, пов`язаного з захистом Батьківщини, був встановлений після спливу трьох місяців після звільнення позивача з військової служби.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що встановлення законодавцем обмеженого строку є однією з умов дисциплінування фізичних осіб як учасників публічно-правових відносин при реалізації свого права на отримання одноразової грошової допомоги.
У випадку пропуску такого строку виключними підставами для визнання судом поважними причин такого пропуску може бути лише наявність об`єктивно непереборних обставин, які пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.
Разом з тим, це не означає, що зі збігом цього строку особа безумовно втрачає соціальні гарантії, які надані їй Законом, зокрема можливість реалізації свого права на отримання одноразової грошової допомоги у виключних випадках із застосуванням судових заходів захисту свого права (шляхом пред`явлення позову).
Вищезазначене узгоджується з позицією Верховного Суду, висловленою, зокрема, у постановах від 23 жовтня 2018 року у справі № 161/69/17 та від 12 березня 2019 року у справі №760/18315/16-а, у яких колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку, що строк може вважатись присічним за умови, якщо особа протягом цього строку має можливість в будь-який час звернутися за захистом своїх соціальних прав, а саме, права на отримання грошової виплати; не вважається завершеним строк за умови об`єктивної відсутності можливості особи безперешкодного звернення за захистом відповідного соціального права; таке обмеження буде порушенням права особи на соціальне забезпечення та проявом дискримінації.
Крім того, Велика Палата Верховного Суду також сформулювала позицію щодо можливості поновлення преклюзивного строку, якщо його пропущено з причин, що є поважними і не залежали від волі та дій особи, зокрема, у постановах від 20 червня 2018 року у справі №553/1642/15-ц, від 29 серпня 2018 року у справі № 755/17365/15-ц та від 20 березня 2019 року у справі № 456/450/16-ц, де зазначила, що строкові обмеження для реалізації особою свого майнового права без можливості поновлення такого строку, якщо його пропущено з причин, що є поважними і не залежали від волі та дій такої особи, не є необхідним у правовій державі; таке обмеження буде непропорційним і неправомірним обмеженням прав особи та неправомірним втручанням у право на мирне володіння своїм майном та реалізації майнових прав.
Як видно з матеріалів справи, відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 14.01.2023 №14, старшого лейтенанта ОСОБА_1 , офіцера резерву 40 запасної роти військової частини НОМЕР_2 звільненого наказом командира військової частини НОМЕР_4 (по особовому складу) від 12.01.2022 №12 відповідно до пункту другого частини четвертої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" у відставку за підпунктом "б" (за станом здоров`я на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії і про непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку), вважати таким, що справи та посаду здав.
Відтак, тримісячний строк, визначений п. 7 ч. 2 ст. 16 Закону № 2011-XII закінчувався 14.04.2023 р.
В свою чергу, довідка МСЕК про встановлення позивачу часткової втрати працездатності датована 17.04.2024р. 
Колегія суддів апеляційного суду зазначає, що оскільки МСЕК лише 17.04.2024 року прийняв рішення про встановлення часткової втрати працездатності позивачу, то останній з об`єктивних та незалежних від нього причин був позбавлений можливості вчасно подати документи про виплату одноразової грошової допомоги, а тому позивачем пропущений тримісячний строк з об`єктивних, незалежних від нього причин.
Таким чином, з огляду на вказані обставини справи, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку щодо протиправності та необхідності скасування рішення Комісії Міністерства оборони України оформлене витягом з протоколу засідання з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 07 лютого 2025 року №10/в (п.17), про відмову старшому лейтенанту у відставці ОСОБА_1 в призначенні одноразової грошової допомоги, встановленої пунктом 7 частини 2 статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та необхідності зобов`язання Міністерство оборони України повторно розглянути звернення ОСОБА_1 про призначення та виплату одноразової грошової допомоги, встановленої пунктом 7 частини 2 статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», у зв`язку з встановленням часткової втрати працездатності внаслідок поранення, отриманого при захисті Батьківщини та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду. 
Відтак, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, яке призвело б до неправильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316, 321, 325 КАС України суд, 
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Міністерства оборони України – залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.08.2025 в адміністративній справі №160/16265/25 – залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Головуючий - суддя О.О. Круговий 

суддя А.А. Щербак 

суддя Н.І. Малиш