Справа № 336/11616/25
Пр.2-а/336/23/2026 
20.03.26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 березня 2026 року м.Запоріжжя

Шевченківський районний суд м.Запоріжжя у складі: головуючого судді: Вайнраух Л.А., за участі секретарки судового засідання: Коваль О.В., розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в м. Запоріжжі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, поданим в порядку адміністративного судочинства, -
без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Корсік Я.І. через систему «Електронний суд» звернувся до суду із вказаним адміністративним позовом, за змістом якого просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №6212376 від 24.11.2025 у відношенні ОСОБА_1 та закрити провадження по справі.
В обґрунтування позову зазначено, що інспектором 2 взводу 1 роти 1 бат. УПП в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції старшим лейтенантом поліції Бойком Марком Сергійовичем відносно позивача винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 6212376 від 24.11.2025, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.121 КУпАП у зв?язку із порушенням п.2.3в ПДР України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510,00 гривень.
Представник позивача зазначає, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності безпідставно та незаконно, всупереч чинному законодавству. Так, у позовній заяві наголошено, що відповідно до пункту 2.3.в ПДР України водій зобов`язаний користуватися засобами пасивної безпеки виключно під час керування транспортним засобом, тобто саме під час руху транспортного засобу. Сторона позивача стверджує, що позивач вимог пункту 2.3.в ПДР України не порушував, оскільки під час виконання функцій водія та, відповідно, керування транспортним засобом, - ОСОБА_1 використовував засоби пасивної безпеки, а саме був пристебнутий ременем безпеки. Після зупинки транспортного засобу та припинення руху позивач відстебнув ремінь безпеки.
Таким чином відповідач за відсутності будь-яких належних та допустимих доказів, які передбачені ст.251 КУпАП, дійшов хибного та неправомірного висновку про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.121 КУпАП. Враховуючи наведене, постанова підлягає скасуванню, а справа – закриттю у зв`язку з відсутністю в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП.
З урахуванням вищенаведеного, внаслідок протиправності рішення суб`єкта владних повноважень, за відсутності у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.121 КУпАП, адвокат Корсік Я.Ф., діючи в інтересах позивача, просить задовольнити позовну заяву у визначений спосіб.
Позивачем заявлено клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомлення) сторін.
Згідно з мотивувальною частиною ухвали судді від 10.12.2025 визначено, що позивачем дотримано строк звернення до суду, врегульований ч.2 ст.286 КАС України, оскільки оскаржувана постанова винесена 24.11.2025, а звернувся він із позовною заявою, відповідно, - 01.12.2025.
Також, відповідно до вказаної ухвали суду, - згідно з ч.1 ст.257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності. За положеннями ч.5 ст.262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Так, позивачем заявлено клопотання про розгляд справи у спрощеному провадженні з викликом сторін, проте, із врахуванням змісту ч.6 ст.12, ч.4 ст.257 КАС України, суд дійшов висновку про необхідність розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, підстав для постановлення іншого порядку розгляду на даний час не встановлено.
Так, судом постановлено прийняти до розгляду та відкрити провадження у адміністративній справі, справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше, визначено дату, час і місце проведення судового засідання, яке відбудеться в приміщенні Шевченківського районного суду м. Запоріжжя 18 грудня 2025 року о 09 годині 00 хвилин.
Відповідач скористався своїм правом, врегульованим ч.4 ст.159, ч.1 ст.261 КАС України, 17.12.2025, тобто, в часі до судового засідання, за допомогою системи «Електронний суд» подав відзив за підписом представника Малія О.М., відповідно до якого просить відмовити у задоволенні позову. 
Згідно з ч.9 ст.44 КАС України, у разі подання до суду в електронній формі заяви по суті справи, зустрічного позову, заяви про збільшення або зменшення позовних вимог, заяви про зміну предмета або підстав позову, заяви про залучення третьої особи, апеляційної скарги, касаційної скарги та документів, що до них додаються, учасник справи зобов`язаний надати до суду доказ надсилання цих матеріалів іншим учасникам справи. Такі документи в електронній формі направляються з використанням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, шляхом надсилання до електронного кабінету іншого учасника справи, а у разі відсутності у іншого учасника справи електронного кабінету чи відсутності відомостей про наявність у іншого учасника справи електронного кабінету - в паперовій формі листом з описом вкладення.
Так, до відзиву долучено, серед іншого, квитанцію про доставку відзиву із додатками до електронного кабінету в системі «Електронний суд» адвокату Корсіку Я.І.
За змістом відзиву вимоги позивача є безпідставними, а також такими, що не підлягають задоволенню з огляду на наступне.
24.11.2025 під час несення служби у Запорізькій області, інспектором управління патрульної поліції в Запорізькій області ДПП виявлено, що водій не виконав вимоги п.2.3.в ПДР України. Оскільки правопорушення мало місце, відповідно до ст. 19 Конституції України, ст.6 КУпАП, ст.1, 18, 23, 32, 35 Закону України «Про Національну поліцію», п.1.3, 1.4, 1.5, 1.9, 2.3.в ПДР України, інспектор здійснив зупинку транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , який керуючи транспортним засобом порушив вказану вимогу Правил дорожнього руху України, керуючи транспортним засобом, який обладнаний засобами пасивної безпеки, та при цьому, був непристебнутий ременем пасивної безпеки. В ході розгляду справи роз?яснено права особи, клопотання від ОСОБА_1 не надходили. Додатково у відзиві наголошено, що з відеозапису події в момент виявлення правопорушення та розгляду справи видно, що позивач не заявляв жодних клопотань, а з боку інспектора дотримано всіх необхідних процесуальних норм під час фіксації порушення та розгляду справи, відповідно, оскаржуване рішення є законним та скасуванню не підлягає. 
Сторона відповідача у відзиві також наводить свої заперечення щодо вартості витрат на правничу допомогу, які ОСОБА_1 просить стягнути з відповідача в разі задоволення позову, як таких, що не є співмірними до даної справи.
У зв`язку з вищевикладеним, представник відповідача просить у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.
Суд наголошує, що за змістом ч.5 ст.262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Клопотання сторони позивача розглянуто, що видно з ухвали суду від 10.12.2025. Слід також зауважити, що із врахуванням вимог ч.6 ст.262 КАС України, оскільки характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи, підстав для такого здійснення розгляду справи за ініціативою суду не встановлено.
30.01.2026 за допомогою системи «Електронний суд» адвокат Корсік Я.І. подав додаткові пояснення у справі. 
Суд наголошує, що відповідно до ч.1-4 ст. 159 КАС України, при розгляді справи судом за правилами загального позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Підстави, час та черговість подання заяв по суті справи визначаються цим Кодексом або судом у визначених цим Кодексом випадках. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.
Разом з цим, відповідно до ч.5 ст 159 КАС України суд може дозволити учаснику справи подати додаткові пояснення щодо окремого питання, яке виникло при розгляді справи, якщо визнає це необхідним.
Відповідно до ч.1 ст.269 КАС України у справах, визначених статтями 273-277, 280-283-2, 285-289 цього Кодексу, заявами по суті справи є позовна заява та відзив на позовну заяву (відзив).
Так, оскільки відповідних ухвал судом не постановлено, стороні позивача не пропонувалось скеровувати додаткових пояснень, як наслідок, суд не приймає додаткові пояснення, скеровані стороною позивача 30.01.2026, до розгляду.
27.02.2026 судом розпочато з?ясування обставин справи та дослідження доказів, встановлено порядок розгляду справи, відповідно до якого досліджено заяви по суті справи, а також письмові докази, надані сторонами, після чого оголошено перерву перед дослідженням відеозапису, долученого стороною відповідача. 
20.03.2026 судом згідно з приписами ст.220 КАС України здійснено дослідження даного відеозапису, після чого постановлено ухвалу про закінчення з?ясування обставин справи та дослідження доказів, оголошено про перехід до стадії ухвалення судового рішення.
Інших процесуальних дій у справі судом не вчинено за відсутності відповідних заяв та клопотань.
Розглянувши позовну заяву, всебічно вивчивши обставини справи, дослідивши надані сторонами письмові докази, суд дійшов висновку про те, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав.
Як врегульовано ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Як передбачено ч.1 ст.262 КАС України розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи за правилами загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. 
За наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення (п.1 ч.3 ст.286 КАС України).
Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За змістом ст.62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Ця норма розповсюджується й на справи про адміністративні правопорушення.
Нормою ст.280 КУпАП закріплено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
За змістом ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного право-порушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення без-пеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і доку-ментів, а також іншими документами.
Частиною 1 статті 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Тобто, адміністративне правопорушення - це вчинок, який має форму дії або бездіяльності. Проте, щоб вчинок можна було кваліфікувати, як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення, а саме: об`єктивну сторону, об`єкт, суб`єктивну сторону (внутрішня сторона діяння, елементами якої є вина, мотив і мета) і суб`єкт. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.
Згідно зі ст.222 КУпАП, правопорушення, передбачене ч.5 ст.121 КУпАП, відноситься до компетенції Національної поліції. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень. 
Сторона позивача у позовній заяві наполягає на відсутності в діях ОСОБА_1 складу і події адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.121 КУпАП. Представник позивача вважає, що рішення відповідача винесене протиправно та необґрунтовано, внаслідок неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, відтак, висновки інспектора не відповідають її фактичним обставинам.
Суд враховує, що у відповідності до ч.2,4-5 ст.258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції. У цьому випадку уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 цього Кодексу. Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185-3 цього Кодексу, правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі, або порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису). 
Відповідно, протокол про адміністративне правопорушення не мав бути складений в межах провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.5 ст.121 КУпАП, а складання постанови саме на місці вчинення порушення відповідає нормам чинного законодавства.
Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» унормовано, що учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів. До учасників дорожнього руху належать, зокрема, водії транспортних засобів. Учасники дорожнього руху зобов`язані, серед іншого, знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам. 
Відповідно до примітки до ст.121 КУпАП під транспортними засобами у статтях 121-126, 127-1 - 128-1, частинах першій і другій статті 129, статтях 132-1, 133-1, 133-2, 139 і 140 слід розуміти всі види автомобілів, трактори та інші самохідні машини, трамваї і тролейбуси, а також мотоцикли та інші транспортні засоби.
Пунктом 2.3.в ПДР України, затверджених Постановою КМУ від 10 жовтня 2001 р. № 1306, визначено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися в населених пунктах водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких унеможливлюють користування ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів.
Відповідно до п.1.3. Правил дорожнього руху України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. 
Пунктом 1.9 Правил дорожнього руху України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Ч.5 ст.121 КУпАП передбачено настання адміністративної відповідальності за порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами, у виді штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Так, судом встановлено, що 24.11.2025 інспектором 2 взводу 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Запорізькій області старшим лейтенантом поліції Бойком Марком Сергійовичем винесено постанову серії ЕНА 6212376 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.121 КУпАП. 
Згідно з оскаржуваною постановою особу водія встановлено на підставі посвідчення водія НОМЕР_1 , пред?явлення якого також підтверджено з даних відеозапису, доданого стороною відповідача. За обставин, вказаних у постанові, ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Toyota Prius», д.н.з. НОМЕР_2 , про що вказано в постанові та знайшло своє підтвердження під час розгляду справи, враховуючи відеодоказ, долучений до відзиву. Так, 24.11.2025 об 11-08 годині у м. Запоріжжя, по пл. Запорізькій ОСОБА_1 керував вказаним транспортним засобом, обладнаним засобами пасивної безпеки та був непристебнутий ременем безпеки, чим порушив п.2.3.в ПДР України (порушення правил користування ремнями безпеки). До постанови додається відеозапис з бодікамери БК 474145.
У даній справі доказів того, що ОСОБА_1 має інвалідність, або керував оперативним, спеціальним транспортним засобом, сторонами не надано.
Постанова у засвідченій копії, що надана стороною позивача, містить підпис інспектора поліції Бойка М.С. Представник позивача за змістом позовної заяви зазначив, що Кващук І.С. отримав копію у день винесення постанови – 24.11.2025.
За змістом оскаржуваної постанови позивача притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510,00 гривень, що відповідає санкції ч.5 ст.121 КУпАП. 
Судом досліджено відеозапис, наданий стороною відповідача, долучений до відзиву, з якого встановлено, що дата, час фіксації порушення відповідає змісту оскаржуваної постанови. Позивач ОСОБА_1 , здійснюючи рух на вказаному вище транспортному засобі, був зупинений працівниками поліції, чітко підтвердив, що не був пристебнутий ременем безпеки. Формулювання даної відповіді на відповідне запитання працівника поліції свідчить про свідоме нехтування з боку водія приписами п.2.3.в ПДР України. Більш того, факт порушення (під час руху) чітко видно з відеозапису, позаяк ОСОБА_1 був у одязі світлого кольору, що дозволяло достеменно встановити відсутність пристебнутого ременя безпеки у водія, на чому наголошено інспектором поліції під час зупинки водія. Водій рухався із пасажиром на правому передньому сидінні автомобіля. Позивач також повідомив, що постанову буде оскаржувати.
Суд за результатами дослідження даного електронного доказу дійшов висновку про те, що порядок фіксації правопорушення, провадження у справі про адміністративне правопорушення повністю дотриманий, від моменту зупинки транспортного засобу до оголошення і вручення оскаржуваної постанови, що спростовує доводи позивача.
Стаття 283 КУпАП встановлює, що, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. 
Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.
Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.
На переконання суду зміст оскаржуваної постанови відображає усі істотні ознаки складу адміністративного правопорушення, з урахуванням вимог до змісту постанови про накладення адміністративного стягнення відповідно до ст.283 КУпАП, а також Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395, зареєстрованим в МЮУ 10 листопада 2015 р. за № 1408/27853.
Таким чином, оскаржувана постанова ЕНА №6212376 від 24.11.2025 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесена інспектором УПП в Запорізькій області ДПП Бойком М.С. про стягнення з позивача адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 510,00 гривень за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.121 КУпАП, відображає ознаки складу вказаного адміністративного правопорушення.
Суд погоджується із твердженнями відповідача з того приводу, що доводи позовної заяви спростовуються долученими до відзиву доказами, а саме наданим електронним доказом.
Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 76 КАС України).
Відповідно до ч. 3 та 5 ст.77 КАС України докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.
За правилами ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Як врегульовано ст.68 Конституції України, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.
Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Судом встановлено, що відповідачем доведено наявність в діях ОСОБА_1 складу і події адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.121 КУпАП, правомірність прийнятого рішення, адже інспектор діяв виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, визначений чинним законодавством, відповідно, рішення суб`єкта владних повноважень підлягає залишенню без змін, а позовна заява залишається без задоволення. Підстав для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення судом не встановлено.
Крім того, слід зазначити, що інспектор є посадовою особою, який виконує повноваження, делеговані йому державою, при здійсненні своїх службових повноважень не має упередженості і наміру притягувати до адміністративної відповідальності осіб, які не скоюють відповідні адміністративні правопорушення, тому сумніви щодо його компетентності у суду відсутні.
Згідно з ч.1,3 ст.132, ч.1 ст.139 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. При задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Згідно з матеріалами справи між позивачем та АБ «Корсік і партнери» укладено договір про надання правової допомоги від 13.03.2025 № 13/03-25 та Додаткову угоду № 3 від 25.11.2025 до нього, предметом якої відповідно до п.1.1 договору є надання правової допомоги із оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 6212376 від 24.11.2025. Гонорар (винагорода) адвокатського бюро згідно з Договором та Додатковою угодою є фіксованим та складає 4 000,00 гривень (п.2.додаткової угоди). У п.3 додаткової угоди наведено опис послуг (робіт), що надаються клієнту, вартістю 4 000,00 гривень. Факт надання послуг підтверджується актом приймання-передачі наданих послуг, який підписується сторонами після розгляду справи судом першої інстанції та набрання рішенням законної сили (п.4 додаткової угоди). Клієнт зобов`язаний сплатити гонорар протягом 10 днів з дня підписання акту приймання-передачі наданих послуг (п.5 додаткової угоди). Таким чином розмір витрат Позивача на професійну правничу допомогу складає 4 000,00 гривень.
До позовної заяви також долучено копію свідоцтва про заняття адвокатською діяльністю адвоката Корсіка Я.І., ордер на надання правничої (правової) допомоги від 13.03.2025, виданий адвокатським бюро «Корсік і партнери».
Згідно з приписами ст.134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. 
Враховуючи вищенаведене, відповідно до норм ст.139, 143 КАС України внаслідок відмови у задоволенні позовних вимог, витрати зі сплати судового збору у сумі 484,48 гривень та на правничу допомогу у сумі 4 000,00 гривень залишаються за позивачем. 
Керуючись ст. 2, 6, 8, 9, 12, 44, 72-79, 90, 132, 134, 139, 143, 159, 241-246, 257, 261-262, 269-272, 286 КАС України, суд, - 
УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, поданому в порядку адміністративного судочинства, - відмовити.
Постанову у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 24.11.2025 ЕНА №6212376, винесену інспектором 2 взводу 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Запорізькій області старшим лейтенантом поліції Бойком Марком Сергійовичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.121 КУпАП та застосування адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 510,00 гривень на користь держави, - залишити без змін.
Витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви, а також на правничу допомогу, сплачені позивачем, залишити за ОСОБА_1 .
Реквізити сторін: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .
Департамент патрульної поліції Національної поліції України, адреса місцезнаходження: вул. Ф.Ернста, б.3, м.Київ, код ЄДРПОУ 40108646.
Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його складення.
Копію рішення суду невідкладно надіслати учасникам справи.
Рішення суду складено та підписано 20.03.2026.

Суддя Л. А. Вайнраух