КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  	
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 березня 2026 року м. Київ справа №320/50868/25
Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Парненко В.С., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю фірми «АСТАРТА-КИЇВ» до Головного управління ДПС у місті Києві про скасування податкових повідомлень-рішень,

в с т а н о в и в:

Товариство з обмеженою відповідальністю фірма «АСТАРТА-КИЇВ» (далі - позивач) звернулось до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у місті Києві (далі - відповідач), в якому просить суд:
- скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві від 11.07.2025 року № 0647982302;
- скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві від 11.07.2025 року № 0647952302.
В обґрунтуванням заявлених вимог позивач зазначає, що під час здійснення контрольованих операцій з нерезидентом Ancor Investments Limited (Республіка Кіпр) у період 2016– 2019 років ним було належним чином дотримано вимог статті 39 Податкового кодексу України та забезпечено відповідність умов таких операцій принципу «витягнутої руки». Зокрема, позивачем було підготовлено та подано контролюючому органу документацію з трансфертного ціноутворення, яка містила детальний опис господарських операцій, функціональний аналіз сторін, економічне обґрунтування застосованих методів трансфертного ціноутворення, а також результати порівняльного аналізу. Позивач зазначає, що для аналізу відповідності умов контрольованих операцій принципу «витягнутої руки» ним було застосовано передбачені Податковим кодексом України методи трансфертного ціноутворення, зокрема, метод ціни перепродажу, метод «витрати плюс» та метод чистого прибутку. На переконання позивача, зазначені методи є найбільш доцільними з урахуванням характеру здійснених операцій, функціонального профілю сторін та наявності необхідної інформації для їх застосування. Разом з тим, позивач вважає безпідставними висновки контролюючого органу про необхідність застосування методу порівняльної неконтрольованої ціни. Позивач наголошує, що відповідач не довів неможливість застосування методів трансфертного ціноутворення, обраних платником податків, та не навів належного обґрунтування для їх заміни. Крім того, позивач звертає увагу суду на те, що контролюючий орган при проведенні аналізу фактично використав котирувальні індикатори інформаційних систем Refinitiv Holdings Ltd, Argus Media Ltd та S&P Global Platts, які не містять інформації про фактично здійснені операції між незалежними особами, а відображають лише узагальнені індикативні показники ринкової кон`юнктури. На переконання позивача, такі індикатори не можуть використовуватися як база для застосування методу порівняльної неконтрольованої ціни у розумінні положень статті 39 Податкового кодексу України у редакції, чинній у період здійснення спірних операцій. Позивач також зазначає, що можливість використання котирувальних індикаторів для аналізу операцій із сировинними товарами була запроваджена до Податкового кодексу України лише з 01 січня 2021 року, у зв`язку з чим застосування таких підходів до операцій, здійснених у 2016– 2019 роках, фактично є ретроактивним застосуванням норм законодавства. Крім того, позивач вказує, що контролюючий орган безпідставно посилається на відсутність інформації щодо облікової політики зіставних компаній, оскільки відповідно до положень статті 39 Податкового кодексу України облікова політика не є елементом зіставності юридичних осіб. Також позивач зазначає, що показники рентабельності, використані у документації з трансфертного ціноутворення, відповідають вимогам податкового законодавства та обраному методу трансфертного ціноутворення. З огляду на викладене позивач вважає, що контролюючий орган не довів факту порушення принципу «витягнутої руки», а висновки акта перевірки ґрунтуються на припущеннях та неналежних джерелах інформації. У зв`язку з цим позивач просить суд задовольнити позов та скасувати спірні податкові повідомлення-рішення.
За результатами автоматизованого розподілу справ між суддями Київського окружного адміністративного суду справа №320/50868/25 передана до розгляду судді Парненко В.С.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 20.10.2025 року адміністративну справу прийнято до розгляду та відкрито провадження. Справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження суддею Парненко В.С. одноособово.
Черговий розгляд справи в підготовчому судовому засіданні було призначено на 26.11.2025 об 11:00 год. в приміщенні Київського окружного адміністративного суду.
26.11.2025 представником позивача подано заяву, в якій останній просить суд закрити підготовче провадження у справі та призначити справу до розгляду по суті.
Представник відповідача питання щодо закриття підготовчого провадження у справі залишив на розсуд суду відповідно до заяви, яка міститься в матеріалах справи.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 27.11.2025 задоволено заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «АСТАРТА-КИЇВ» про закриття підготовчого провадження; закрито підготовче провадження у справі №320/50868/25 за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю фірми «АСТАРТА-КИЇВ» до Головного управління ДПС у місті Києві про скасування податкових повідомлень-рішень.
Чергове судове засідання призначено на 25.02.2026 о 12:30 год.
В судове засідання прибули представники сторін, свої вимоги підтримали.
Від позивача надійшла заява про розгляд справи по суті в порядку письмового провадження.
Представник відповідача вирішення даного питання залишив на розсуд суду.
Суд ухвалив здійснювати подальший розгляд справи в порядку письмового провадження.
В матеріалах справи містяться:
- відзив на позовну заяву, згідно якого Головне управління Державної податкової служби у місті Києві заперечує проти задоволення позову та вважає спірні податкові повідомлення-рішення законними і обґрунтованими. Відповідач зазначає, що за результатами документальної позапланової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю фірма «Астарта-Київ» з питань дотримання вимог податкового законодавства під час здійснення контрольованих операцій з нерезидентом Ancor Investments Limited (Республіка Кіпр) у період 2016– 2019 років встановлено порушення вимог статті 39 Податкового кодексу України. На думку контролюючого органу, позивач неправильно визначив відповідність умов контрольованих операцій принципу «витягнутої руки», що призвело до заниження податку на прибуток підприємств та завищення від`ємного значення об`єкта оподаткування. Податковий орган вказує, що позивачем було застосовано методи трансфертного ціноутворення, які не є найбільш доцільними для аналізу відповідності умов спірних операцій принципу «витягнутої руки». Зокрема, у документації з трансфертного ціноутворення платником використано метод ціни перепродажу, метод «витрати плюс» та метод чистого прибутку. Разом з тим, на переконання відповідача, з огляду на характер господарських операцій з експорту зернових культур (пшениці та кукурудзи), найбільш доцільним методом є метод порівняльної неконтрольованої ціни. Відповідач зазначає, що для зазначених товарів існують публічні джерела інформації щодо ринкових цін, зокрема інформаційно-аналітичні системи Refinitiv Holdings Ltd, Argus Media Ltd та S&P Global Platts, які широко використовуються для аналізу ринкових котирувань сільськогосподарської продукції. На підставі інформації з цих джерел контролюючим органом сформовано діапазон ринкових цін, з яким було порівняно ціни у контрольованих операціях позивача. За результатами такого порівняльного аналізу контролюючий орган дійшов висновку, що ціни реалізації зернових культур у контрольованих операціях між позивачем та нерезидентом Ancor Investments Limited знаходяться поза межами ринкового діапазону, сформованого на підставі відповідних котирувальних показників, що свідчить про невідповідність таких операцій принципу «витягнутої руки». Крім того, відповідач зазначає, що під час проведення перевірки позивачем не було надано достатньої інформації щодо ланцюга перепродажу товару, рівня рентабельності пов`язаних осіб, а також належних даних про операції з непов`язаними контрагентами, що ускладнило застосування інших методів трансфертного ціноутворення. У зв`язку з цим контролюючий орган дійшов висновку про необхідність застосування методу порівняльної неконтрольованої ціни. З урахуванням викладеного відповідач вважає, що спірні податкові повідомлення-рішення прийняті на підставі та в межах повноважень, визначених Податковим кодексом України, а тому просить суд відмовити у задоволенні позову повністю.
- відповідь на відзив, згідно якої позивач наполягає на своїй правовій позиції, викладеній у позові.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
На підставі п. 20.1 ст. 20, п.п. 39.5.2.1, 39.5.2.8 п.п. 39,5.2 п. 39.5 ст. 39, п.п. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75, п.п, 78.1.16 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України, у зв`язку зі змінами у п.п. 69.2 п. 69 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Кодексу, внесеними Законом України від 30 червня 2023 року №3219-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законів України щодо особливостей оподаткування у період воєнного стану», на підставі наказу Головного управління ДПС у м. Києві від 20.10.2023 №5190-п «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ фірма «АСТАРТА-КИЇВ» (код ЄДРПОУ 19371986)» та наказу Головного управління ДПС у м. Києві від 24.01.2024 №413-п «Про внесення змін до наказу Головного управління ДПС у м. Києві від 20.10.2023 №5190-», на підставі направлень від 24.10.2023 №19188/26-15-23-02-19 та від 24.10.2023 №19190/26-15-23-02-19, проведено документальну позапланову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю фірми «АСТАРТА-КИЇВ» (КОД ЄДРПОУ 19371986), з питань дотримання принципу «витягнутої руки» під час здійснення контрольованих операцій з експорту товарів сільськогосподарського призначення (кукурудза та пшениця) з контрагентом-нерезидентом: «ANCOR INVESTMENTS LIMITED» (Республіка Кіпр) за період з 01.01.2016 по 31.12.2019.
За результатами перевірки складено акт від 22.04.2025 року №33265/Ж5/26-15-23-02-21/19371986, яким встановлені наступні порушення:
1) п.п. 39.1.1, п.п. 39.1.3. п. 39.1 ст. 39, п.п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134, п.п. 140.5.1 п. 140.5 ст. 140 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-IV (із змінами і доповненнями), а саме встановлено завищення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток підприємств, а саме: за 2019 рік на суму 72 541 255,00 гривень.
2) п.п. 39.1.1, п.п. 39.1.3. п. 39.1 ст. 39, п.п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134, п.п. 140.5.1 п. 140.5 ст. 140 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-IV (із змінами і доповненнями), яким встановлено заниження податку на прибуток за період з 01.01.2018 по 31.12.2019 року на загальну суму 7 160 348 грн., в тому числі:
- за 2018 рік на 2 325 471 грн;
- за 2019 рік на 4 834 876,86 гривень.
На підставі висновків акту перевірки податковим органом складені відносно позивача наступні податкові повідомлення-рішення:
-№0647982302 від 11.07.2025, яким зменшено суму від`ємного значення об`єктів оподаткування податком на прибуток за 2019 рік, сума завищення: 72 541 255,00 грн.
-№0647952302 від 11.07.2025, збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток іноземних юридичних осіб у розмірі 8 079 845,00 грн., в тому числі за податковими зобов`язаннями 6 463 876,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 1 615 969,00 грн.
Вважаючи протиправними вказані податкові повідомлення-рішення, а свої права порушеними, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного.
Положеннями частини другої статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За змістом п. 134.1 ст. 134 ПК України, об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які визначені відповідними положеннями цього Кодексу.
Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом збільшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: зменшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); збільшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).
Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом зменшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: збільшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); зменшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).
За приписами п.п. 140.5.4 п. 140.5 ст. 140 ПК України фінансовий результат податкового (звітного) періоду збільшується: на суму 30 відсотків вартості товарів, у тому числі необоротних активів (крім активів з права користування за договорами оренди), робіт та послуг (крім операцій, зазначених у пункті 140.2 та підпункті 140.5.6 цього пункту, та операцій, визнаних контрольованими відповідно до статті 39 цього Кодексу), придбаних, поміж інших, у нерезидентів (у тому числі пов`язаних осіб-нерезидентів), зареєстрованих у державах (на територіях), включених до переліку держав (територій), затвердженого Кабінетом Міністрів України відповідно до підпункту 39.2.1.2 підпункту 39.2.1 пункту 39.2 статті 39 цього Кодексу.
Відповідно до підпункту 39.1.1 пункту 39.1 статті 39 ПК України (тут і далі у редакції, яка була чинною у спірний період) платник податку, який бере участь у контрольованій операції, повинен визначати обсяг його оподатковуваного прибутку відповідно до принципу «витягнутої руки».
Згідно з підпунктом 39.1.2. пункту 39.1 статті 39 ПК України обсяг оподатковуваного прибутку, отриманого платником податку, який бере участь в одній чи більше контрольованих операціях, вважається таким, що відповідає принципу "витягнутої руки", якщо умови зазначених операцій не відрізняються від умов, що застосовуються між непов`язаними особами у співставних неконтрольованих операціях.
За положеннями підпункту 39.1.3 пункту 39.1 статті 39 ПК України якщо умови в одній чи більше контрольованих операціях не відповідають принципу «витягнутої руки», прибуток, який був би нарахований платнику податків в умовах контрольованої операції, що відповідає зазначеному принципу, включається до оподатковуваного прибутку платника податку.
У підпункті 39.3.2 пункту 39.3 статті 39 ПК України визначено критерії використання методів встановлення відповідності умов контрольованої операції принципу «витягнутої руки».
Так, відповідно до підпункту 39.3.2.1 підпункту 39.3.2 пункту 39.2 статті 39 ПК України відповідність умов контрольованої операції принципу «витягнутої руки» визначається за допомогою застосування методу трансфертного ціноутворення, який є найбільш доцільним до фактів та обставин випадку.
Найбільш доцільний метод трансфертного ціноутворення обирається з числа методів, наведених у підпункті 39.3.1 цього пункту, з урахуванням таких критеріїв:
доцільності обраного методу відповідно до характеру контрольованої операції, що визначається, зокрема, на основі результатів функціонального аналізу контрольованої операції (з урахуванням виконуваних функцій, використовуваних активів і понесених ризиків);
наявності повної та достовірної інформації, необхідної для застосування обраного методу та/або методів трансфертного ціноутворення;
ступеня порівнюваності між контрольованими і неконтрольованими операціями, включаючи надійність коригувань порівнюваності, якщо такі застосовують, які можуть використовуватися для усунення розбіжностей між такими операціями.
Платник податку з урахуванням зазначених критеріїв використовує будь-який метод, який він вважає найбільш доцільним, однак у разі, коли існує можливість застосування і методу порівняльної неконтрольованої ціни, і будь-якого іншого методу, застосовується метод порівняльної неконтрольованої ціни.
У разі, коли з урахуванням таких критеріїв метод ціни перепродажу або метод «витрати плюс» та метод чистого прибутку або розподілення прибутку можуть застосовуватися платником податку з однаковою надійністю, слід застосовувати метод ціни перепродажу або метод «витрати плюс».
Платник податку може не застосовувати більше одного методу для визначення того, чи відповідають умови контрольованої операції принципу «витягнутої руки».
Якщо платник податків використав метод, що відповідає положенням цієї статті, або вибрав метод трансфертного ціноутворення, зазначений у договорі про попереднє узгодження цін у контрольованих операціях, встановлення контролюючим органом відповідності умов контрольованих операцій платника податків принципу «витягнутої руки» базується на тому методі трансфертного ціноутворення, який застосовується платником податків, за винятком випадків, коли контролюючий орган обґрунтує, що метод, який застосовується платником податків, не є найбільш доцільним.
Підпунктом 39.5.2.11 підпункту 39.5.2 пункту 39.5 статті 39 ПК України передбачено, що якщо платник податків використав найбільш доцільний метод встановлення відповідності умов контрольованих операцій принципу "витягнутої руки" згідно з критеріями, передбаченими пунктом 39.3, такий метод використовується під час перевірки контролюючим органом.
Якщо контролюючим органом доведено, що застосований платником податків метод (комбінація методів) не дає змоги найбільш обґрунтовано встановити відповідність умов КО принципу «витягнутої руки», він має право застосувати інші методи (комбінацію методів) для встановлення відповідності умов контрольованої операції принципу "витягнутої руки".
При цьому, у підпункті 39.3.2.1 пункту 39.3 статті 39 ПК України визначено, що платник податку з урахуванням критеріїв, зазначених у даному пункті, використовує будь-який метод, який він вважає найбільш доцільним, однак у разі, коли існує можливість застосування і методу порівняльної неконтрольованої ціни, і будь-якого іншого методу, застосовується метод порівняльної неконтрольованої ціни.
Таким чином, для застосування методу відмінного від методу порівняльної неконтрольованої ціни необхідно, перш за все, здійснити аналіз можливості застосування до контрольованих операцій методу порівняльної неконтрольованої ціни.
Відповідно до підпункту 39.3.3.1 підпункту 39.3.3, пункту 39.3 статті 39 ПК України метод порівняльної неконтрольованої ціни базується на порівнянні ціни, застосованої під час контрольованої операції, з ціною (діапазоном цін) у співставній (співставних) неконтрольованій (неконтрольованих) операції (операціях).
Згідно з підпунктом 39.3.3.2 підпункту 39.3.3 пункту 39.3 статті 39 ПК України під час застосування методу порівняльної неконтрольованої ціни порівняння ціни контрольованої операції проводиться з ціною співставних неконтрольованих операцій, які фактично здійснені платником податків або іншими особами.
За приписами підпункту 39.3.3.3 підпункту 39.3.3 пункту 39.3 статті 39 ПК України порівняння ціни контрольованої операції з ціною (діапазоном цін) співставних неконтрольованих операцій проводиться на підставі наявної інформації про ціни, застосовані протягом періоду, який аналізується, або інформації на найближчу до дня здійснення контрольованої операції дату.
Існує два способи застосування методу порівняльної неконтрольованої ціни:
внутрішній спосіб («внутрішніх» порівняльних неконтрольованих цін) при якому розглядаються зіставні операції учасника аналізованої операції з незалежними особами;
зовнішній спосіб («зовнішніх» порівняльних неконтрольованих цін) за яким розглядаються зіставні операції між третіми особами, що не є пов`язаними.
Для цілей застосування методу порівняльної неконтрольованої ціни, товари, контрактні умови, ринкові стратегії, а також інші умови потенційно зіставних неконтрольованих операцій не повинні суттєво відрізнятися від таких умов в контрольованій операції.
Згідно підпункту 39.3.2.1 підпункту 39.3.2 пункту 39.3 статті 39 ПК України (в редакціях, що діяли на момент здійснення операцій та подання звіту) відповідність умов контрольованої операції принципу «витягнутої руки» визначається за допомогою застосування методу трансфертного ціноутворення, який є найбільш доцільним до фактів та обставин здійснення контрольованої операції.
Найбільш доцільний метод трансфертного ціноутворення обирається з урахуванням таких критеріїв: 1) доцільності обраного методу відповідно до характеру контрольованої операції, що визначається, зокрема, на основі результатів функціонального аналізу контрольованої операції (з урахуванням виконуваних функцій, використовуваних активів і понесених ризиків); 2) наявності повної та достовірної інформації, необхідної для застосування обраного методу та/або методів трансфертного ціноутворення; 3) ступеня зіставності між контрольованими і неконтрольованими операціями, включаючи надійність коригувань зіставності, якщо такі застосовуються, які можуть використовуватися для усунення розбіжностей між такими операціями.
За змістом підпункту 39.3.1 пункту 39.1 статті 39 ПК України встановлення відповідності умов контрольованої операції принципу «витягнутої руки» здійснюється за одним із таких методів: 39.3.1.1. порівняльної неконтрольованої ціни; 39.3.1.2. ціни перепродажу; 39.3.1.3. «витрати плюс»; 39.3.1.4. чистого прибутку; 39.3.1.5. розподілення прибутку.
Кожний із методів, визначених ПК України, повинен бути проаналізований з метою визначення такого, який є найбільш надійним та має найбільшу ступінь економічної зіставності.
При цьому, у підпункті 39.3.2.1 підпункті 39.3.2 пункту 39.3 статті 39 ПК України визначено, що платник податку з урахуванням критеріїв, зазначених у даному пункті, використовує будь-який метод, який він вважає найбільш доцільним, однак у разі, коли існує можливість застосування і методу порівняльної неконтрольованої ціни, і будь-якого іншого методу, застосовується метод порівняльної неконтрольованої ціни.
Таким чином, для застосування методу, відмінного від методу порівняльної неконтрольованої ціни, необхідно, перш за все, здійснити аналіз можливості застосування до контрольованих операцій методу порівняльної неконтрольованої ціни.
Судом встановлено, що позиція податкового органу полягає у наступному.
Предметом контрольованих операцій є реалізація ТОВ фірма «АСТАРТА-КИЇВ» зернової продукції, а саме: пшениця 3 класу (код УКТЗЕД 1001990000); кукурудза 3 класу (код УКТЗЕД 1005900000), пов`язаній компанії - нерезиденту ANCOR INVESTMENTS LIMITED (реєстраційний номер - 0020055080, адреса державної реєстрації - Кіпр, 1095, Nicosia, Lampousas, str.1) для цілей подальшого перепродажу резидентам країн: Лівії, Китаю, Нідерландів, Індії, Ірану, Ісламської Республіки, Тунісу, Італії.
Виробниками вищезазначеної продукції переважно є сільськогосподарські підприємства України групи компаній ASTARTA.
Загальна сума контрольованих операцій з експорту зернових культур за 2016-2019 роки складає 1 524 037 818,76 грн., яку відображено у поданих звітах про контрольовані операції за 2016 рік - 540 625 444 грн., 2017 рік - 135 761 669,36 грн., 2018 рік - 395 493 838,1 грн., 2019 рік - 452 156 867,3 грн, та підтверджується інформацією з первинних документів, бухгалтерського обліку, актів прийому-передачі, митних декларацій, бухгалтерських облікових регістрів аналітичного обліку.
Контролюючим органом проведено аналіз методології коригування відмінностей в умовах платежів, визначених порядком встановлення відповідності умов контрольованих операцій щодо сировинних товарів принципу «витягнутої руки», затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 18.01.2022 №19. 
В ході проведення перевірки ТОВ фірма «АСТАРТА-КИЇВ» вручено запит від 25.10.2024 №б/н щодо надання інформації по отриманим передоплатам та післяплатам від нерезидента «ANCOR INVESTMENTS LIMITED» (Республіка Кіпр) за період з 01.01.2016 по 31.12.2019 з метою здійснення відповідних коригувань сум відмінностей в умовах платежів при експорті сільськогосподарської продукції.
Перевіркою встановлено, що для підтвердження відповідності умов контрольованої операції принципу «витягнутої руки», товариством застосовано методи рентабельності, а саме: - 302 «метод ціни перепродажу», 303 метод «витрати плюс», та 304 метод «чистого прибутку», про що є посилання в звітах про контрольовані операції та Документації з трансфертного ціноутворення.
Контролюючим органом проаналізовано обрану платником податків стратегію щодо застосування методів трансфертного ціноутворення при визначенні відповідності цін у контрольованих операцій принципу «витягнутої руки», а саме: методу ціни перепродажу та методу «витрати плюс». За результатами даного аналізу встановлено наступне.
Відповідно до положень методів трансфертного ціноутворення при визначенні відповідності цін у контрольованих операцій принципу «витягнутої руки», а саме: методу ціни перепродажу та методу «витрати плюс», згідно пп.39.3.4.1 пп.39.3.4 п.39.3 ст.39 Податкового кодексу України метод ціни перепродажу полягає у порівнянні валової рентабельності від перепродажу товарів (робіт. послуг), придбаних у контрольованій операції. з валовою рентабельністю від перепродажу товарів (робіт, послуг), яка отримується у зіставних неконтрольованих операціях.
Метод ціни перепродажу може бути застосований виключно до Покупця, який придбаває товар v KO, у разі його подальшого перепродажу у неконтрольованих KO з непов`язаними особами.
Відповідно до положень ПКУ, з метою забезпечення зіставності показників рентабельності під час визначення діапазону рентабельності проводиться коригування окремих показників фінансової звітності платника податку, враховуючи умови здійснення контрольованої та зіставних операцій.
Для цілей застосування методу «ціни перепродажу» дані бухгалтерської звітності зіставних компаній, які містяться в загальнодоступних джерелах, не можуть бути приведені в зіставний вигляд, оскільки облікові політики потенційно зіставних компаній можуть відрізнятися, що відповідно впливає на відображення доходів/витрату складі тих або інших статей фінансової звітності.
ТОВ фірма «АСТАРТА-КИЇВ» та контролюючий орган не має інформації щодо облікових політик аналізованих компаній. Отже, зробити відповідні коригування для забезпечення зіставності показника валової рентабельності потенційно зіставних компаній з валовою рентабельністю сторони, що досліджується неможливо.
Таким чином, метод «ціни перепродажу» на основі зовнішніх зіставних НКО не може бути застосований у КО.
Розраховані показники валової рентабельності ТОВ фірма «АСТАРТА-КИЇВ» в КО не можуть бути використані для визначення відповідності умов КО принципу «витягнутої руки» відповідно до вимог пп. 39.3.2.4. п.39.3.2 п.39.3 ст.39 ПКУ.
Відповідно до положень пп.39.3.5.1 пп.39.3.5 п.39.3 ст.39 Податкового кодексу України при застосуванні методу «витрати плюс» полягає у порівнянні валової рентабельності собівартості продажу товарів (робіт, послуг) у контрольованій операції з аналогічним показником рентабельності у зіставних неконтрольованих операціях.
Відповідно до положень ПКУ, з метою забезпечення зіставності показників рентабельності під час визначення діапазону рентабельності проводиться коригування окремих показників фінансової звітності платника податку, враховуючи умови здійснення контрольованої та зіставних операцій.
Для цілей застосування методу «витрати плюс» дані бухгалтерської звітності зіставних компаній, які містяться В загальнодоступних джерелах, не можуть бути приведені в зіставний вигляд, оскільки облікові політики потенційно зіставних компаній можуть відрізнятися, що відповідно впливає на відображення доходів/витрат у складі тих або інших статей фінансової звітності.
ТОВ фірма «АСТАРТА-КИЇВ» та контролюючий орган не має інформації щодо облікових політик аналізованих компаній. Отже, зробити відповідні коригування для забезпечення зіставності показника валової рентабельності собівартості потенційно зіставних компаній з валовою рентабельністю собівартості сторони, що досліджується, неможливо.
Таким чином, метод «витрати плюс» на основі зовнішніх зіставних НКО не може бути застосований у КО.
Податковий кодекс України передбачає використання цього методу у разі:
виконання робіт особами, які є пов`язаними з одержувачами результатів таких робіт;
реалізації товарів, сировини або напівфабрикатів за договорами між пов`язаними особами.
реалізації товарів за довгостроковими договорами (контрактами) між пов`язаними особами.
Відповідно п.п. 39.3.2.4 п.п. 39.3.2 п. 39.2 ст. 39 Кодексу, вибір показника рентабельності може здійснюватися з урахуванням, зокрема, але не виключно, таких факторів:
- виду діяльності сторони контрольованої операції;
- розподілу функцій, ризиків, активів сторони;
- економічного обґрунтованості обраного показника;
- незалежності показника від доходів та/або витрат, визнаних в операціях між пов`язаними сторонами.
Таким чином,
операції між пов`язаними сторонами, які є елементом Ланцюга постачання та реалізації господарських операцій ТОВ фірма «АСТАРТА-КИЇВ» не відповідають нормам п.п. 39.3.2.4 п.п. 39.3.2 п. 39.2 ст. 39 Кодексу. Тому використання вищевказаних зіставних операцій при застосуванні методу 303 «Витрати плюс» не є доцільним.
Враховуючи наявність інформації щодо однорідних товарів у офіційних джерелах інформації, можливість проведення порівняння цін у КО з цінами зіставних операцій, контролюючий орган згідно вимог п.п. 39.3.2.1 п. 39.3 ст. 39 Кодексу для встановлення відповідності умов КО з експорту кукурудзи та пшениці ТОВ Фірма «АСТАРТА-КИЇВ» принципу «витягнутої руки» застосовував - метод порівняльної неконтрольованої ціни.
Окрім зазначеного податковий орган вказав, що в інформаційних листах платника податків не наведено дані про всіх пов`язаних з платником податків осіб, які брали участь у ланцюгу купівлі-продажу таких товарів до першого непов`язаного контрагента: відсутній перелік непов`язаних контрагентів та детальна інформація про значення показників рентабельності, отримане Ancor Investments Limited в результаті операцій з продажу товарів, придбаних у платника податків в межах контрольованих операцій, на користь кожної з непов`язаних осіб.
Інформаційні листи не містять усі дані про рівень показників рентабельності пов`язаних осіб відповідно до застосованого платником податків методу встановлення відповідності умов контрольованої операції принципу «витягнутої руки».
Відповідно до вимог абз.6 пп.39.2.1.3 пп.39.2.1 п.39.2 ст.39 Податкового кодексу України, у зв`язку із тим, що платником податків не подано відповідну інформацію або подана інформація не містить усіх даних, достатніх для перевірки відповідності умов контрольованої операції принципу «витягнутої руки», контролюючий орган має право визначити рівень ціни контрольованої операції, що відповідає принципу «витягнутої руки», за методом порівняльної неконтрольованої ціни самостійно.
Отже, як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, щодо позивача контролюючим органом була проведена документальна позапланова виїзна перевірка з питань дотримання вимог податкового законодавства під час здійснення контрольованих операцій з нерезидентом Ancor Investments Limited у період 2016– 2019 років.
Під час зазначеної перевірки контролюючий орган досліджував питання дотримання позивачем принципу «витягнутої руки» під час здійснення контрольованих операцій, а також правильність визначення податкових зобов`язань з податку на прибуток підприємств.
Суд звертає увагу на те, що відповідно до положень Податкового кодексу України саме платник податків має право обрати найбільш доцільний метод трансфертного ціноутворення з урахуванням наведених критеріїв.
Водночас контролюючий орган має право змінити метод трансфертного ціноутворення, застосований платником податків, лише у випадку, якщо доведе, що обраний платником метод не є найбільш доцільним.
Аналогічний правовий підхід неодноразово висловлювався Верховним Судом, який виснував, що контролюючий орган не може довільно змінювати метод трансфертного ціноутворення, обраний платником податків, без належного доведення того, що такий метод не відповідає критеріям доцільності, визначеним законодавством.
Оцінюючи доводи сторін у цій справі, суд зазначає, що позивач при здійсненні контрольованих операцій з нерезидентом Ancor Investments Limited застосував методи трансфертного ціноутворення, передбачені статтею 39 Податкового кодексу України, а саме метод ціни перепродажу, метод «витрати плюс» та метод чистого прибутку.
Натомість контролюючий орган дійшов висновку про необхідність застосування методу порівняльної неконтрольованої ціни, посилаючись на те, що для відповідних товарів — пшениці та кукурудзи — існують публічні джерела інформації щодо ринкових котирувань.
Разом з тим суд звертає увагу на те, що застосування методу порівняльної неконтрольованої ціни передбачає використання інформації про фактично здійснені неконтрольовані операції між непов`язаними особами або інші достовірні джерела інформації, що дозволяють визначити ринковий рівень цін у співставних операціях.
Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, при здійсненні аналізу відповідності умов контрольованих операцій принципу «витягнутої руки» контролюючий орган використовував інформацію з інформаційно-аналітичних джерел Refinitiv Holdings Ltd, Argus Media Ltd та S&P Global Platts.
Однак, як було встановлено під час судового розгляду справи, зазначені джерела інформації містять не інформацію про фактично здійснені неконтрольовані операції між незалежними особами, а котирувальні індикатори та індекси, які формуються на підставі узагальнення інформації про стан відповідних товарних ринків.
А відтак такі котирувальні індикатори не є цінами фактично здійснених операцій між незалежними особами, а тому їх використання як бази для застосування методу порівняльної неконтрольованої ціни повинно здійснюватися лише у випадках та у порядку, прямо передбачених Податковим кодексом України.
Суд також враховує те, що контролюючий орган, здійснюючи аналіз відповідності умов контрольованих операцій принципу «витягнутої руки», фактично використав інформацію про котирувальні ціни на відповідні товари, отриману з інформаційно-аналітичних джерел Refinitiv Holdings Ltd, Argus Media Ltd та S&P Global Platts, що підтверджується як актом перевірки, так і змістом відзиву відповідача на позовну заяву.
Водночас суд звертає увагу на те, що можливість використання котирувальних цін як джерела інформації для цілей трансфертного ціноутворення була законодавчо врегульована лише з внесенням змін до статті 39 Податкового кодексу України, які набрали чинності з 01 січня 2021 року.
Зокрема, відповідні зміни були запроваджені Законом України від 16 січня 2020 року №466-IX, яким було внесено зміни до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків.
Вказаними змінами до статті 39 Податкового кодексу України було введено положення щодо застосування котирувальних цін для цілей визначення відповідності умов контрольованих операцій принципу «витягнутої руки» у випадку здійснення операцій із сировинними товарами.
Разом з тим, як убачається з пункту 75 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України, положення щодо застосування котирувальних цін для цілей трансфертного ціноутворення застосовуються лише до податкових періодів, починаючи з 01 січня 2021 року.
Отже, законодавець прямо передбачив, що правила щодо використання котирувальних цін можуть застосовуватися лише щодо податкових періодів, починаючи з 2021 року.
Водночас спірні правовідносини у даній справі виникли у період з 2016 по 2019 роки, тобто у період, коли відповідні положення Податкового кодексу України ще не діяли.
Верховний Суд у постанові від 11 вересня 2025 року у справі №120/8569/24 зазначив: «Зважаючи на те, що інформаційно-аналітичні продукти цінового агентства Argus Media Ltd та інформаційно-аналітичні продукти Refinitiv Holdings Ltd були визначені у Рекомендованому (невиключному) переліку джерел інформації для отримання котирувальних цін згідно з пп 39.3.3.4 ст. 39 ПКУ, опублікованому на сайті ДПС України станом лише на 30.12.2020 року, то використання даних джерел та додаткової інформації отриманої податковим органом після періоду вчинення контрольованих операцій суперечить вимогам ПКУ».
У зв`язку з цим суд дійшов висновку, що застосування контролюючим органом котирувальних цін для визначення відповідності умов контрольованих операцій принципу «витягнутої руки» у період 2016– 2019 років фактично є ретроактивним застосуванням норм податкового законодавства.
Суд зазначає, що одним із фундаментальних принципів права є принцип незворотності дії нормативно-правових актів у часі.
Відповідно до статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії у часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Отже, застосування контролюючим органом положень Податкового кодексу України щодо котирувальних цін до правовідносин, що виникли до набрання чинності відповідними нормами, суперечить принципу незворотності дії закону у часі та принципу правової визначеності вцілому.
Крім того, суд звертає увагу, що інформаційно-аналітичні джерела Refinitiv Holdings Ltd, Argus Media Ltd та S&P Global Platts містять індикативні котирувальні показники, які формуються на підставі узагальнення інформації про стан відповідних товарних ринків, а не ціни фактично здійснених операцій між незалежними особами.
Зі змісту матеріалів справи вбачається, що зазначені джерела інформації формують відповідні індикативні показники на підставі різноманітних ринкових даних, а не шляхом фіксації фактичних угод купівлі-продажу між конкретними незалежними суб`єктами господарювання.
Водночас метод порівняльної неконтрольованої ціни передбачає порівняння умов контрольованих операцій із умовами фактично здійснених неконтрольованих операцій між незалежними особами або із іншими достовірними джерелами інформації, що відображають реальні ринкові операції.
Таким чином, використання котирувальних індикаторів як єдиного джерела інформації для застосування методу порівняльної неконтрольованої ціни у спірних правовідносинах не може вважатися належним та достатнім обґрунтуванням для висновку про невідповідність умов контрольованих операцій принципу «витягнутої руки».
Судом також встановлено, що контролюючий орган не здійснив належного аналізу фактично здійснених неконтрольованих операцій між незалежними особами, які могли б бути використані для визначення ринкового рівня цін.
Натомість відповідач обмежився використанням інформації з котирувальних джерел, що, як вже зазначалося вище, не відображає реальних умов здійснення конкретних господарських операцій між незалежними суб`єктами господарювання та безпідставно змінив метод трансфертного ціноутворення, застосований платником податків.
Контролюючий орган не навів належних доказів того, що методи трансфертного ціноутворення, застосовані позивачем, не відповідають критеріям доцільності, визначеним статтею 39 Податкового кодексу України.
Також слід додати, що контролюючий орган безпідставно посилається на відсутність інформації щодо облікової політики зіставних юридичних осіб.
Адже положення статті 39 Податкового кодексу України не передбачають облікову політику як елемент зіставності юридичних осіб.
Натомість положення Податкового кодексу України передбачають, що для визначення зіставності юридичних осіб можуть використовуватися відомості про їх діяльність, галузеву належність, функції, ризики та активи.
Отже, посилання контролюючого органу на відсутність інформації щодо облікової політики зіставних юридичних осіб не може бути підставою для висновку про неможливість застосування методів трансфертного ціноутворення, обраних позивачем.
Суд також враховує, що вибір показника рентабельності є наслідком обрання відповідного методу трансфертного ціноутворення.
Резюмуючи всі наведені сторонами доводи у їх сукупності, суд виходить з того, що ключовим питанням у даній справі є правомірність застосування контролюючим органом методу порівняльної неконтрольованої ціни з використанням котирувальних індикаторів як джерела інформації для визначення відповідності умов контрольованих операцій принципу «витягнутої руки».
Спірним є питання саме правозастосування, тому суд вважає за необхідне окремо акцентувати увагу на тому.
Як уже встановлено судом, спірні контрольовані операції здійснювалися позивачем у період з 2016 по 2019 роки. У цей період правове регулювання трансфертного ціноутворення визначалося редакцією статті 39 Податкового кодексу України, яка не містила положень щодо застосування котирувальних цін для визначення відповідності умов контрольованих операцій принципу «витягнутої руки».
Як убачається зі змісту відзиву, відповідач фактично повторює окремі положення акта перевірки та наполягає на тому, що позивачем при визначенні відповідності умов контрольованих операцій принципу «витягнутої руки» було неправильно обрано метод трансфертного ціноутворення. Зокрема, відповідач наполягає, що для операцій з експорту зернових культур, таких як пшениця та кукурудза, найбільш доцільним є застосування методу порівняльної неконтрольованої ціни, оскільки для зазначених товарів існують публічні джерела інформації щодо ринкових котирувань.
Разом з тим суд зазначає, що сам по собі факт існування публічних джерел інформації щодо ринкових котирувань певного товару не може автоматично свідчити про те, що метод порівняльної неконтрольованої ціни є найбільш доцільним методом трансфертного ціноутворення.
Відповідно до положень статті 39 Податкового кодексу України вибір найбільш доцільного методу трансфертного ціноутворення здійснюється з урахуванням комплексу критеріїв, серед яких характер контрольованої операції, результати функціонального аналізу сторін, наявність повної та достовірної інформації, необхідної для застосування відповідного методу, а також ступінь зіставності операцій.
Отже, для висновку про доцільність застосування методу порівняльної неконтрольованої ціни контролюючий орган повинен був здійснити належний аналіз зазначених критеріїв та довести, що саме цей метод є найбільш доцільним у конкретних обставинах справи.
Разом з тим матеріали справи не містять доказів того, що контролюючий орган здійснив належний аналіз функцій сторін контрольованих операцій, ризиків, які вони несуть, активів, що використовуються сторонами, а також інших елементів функціонального аналізу, які є необхідними для визначення найбільш доцільного методу трансфертного ціноутворення.
Натомість, як убачається з акта перевірки, відповідач обмежився загальним твердженням про доцільність застосування методу порівняльної неконтрольованої ціни без належного обґрунтування неможливості застосування інших методів, зокрема тих, які були застосовані позивачем.
Суд також звертає увагу на те, що у відзиві відповідач посилається на те, що позивачем нібито не було надано достатньої інформації щодо ланцюга перепродажу товару, рівня рентабельності пов`язаних осіб, а також щодо операцій з непов`язаними контрагентами.
Разом з тим судом встановлено, що позивачем було подано до контролюючого органу повний пакет документації з трансфертного ціноутворення, який містив необхідну інформацію щодо здійснених контрольованих операцій.
Зокрема, позивачем було надано інформацію щодо характеру здійснених операцій, функціонального аналізу сторін, а також економічного обґрунтування застосування відповідних методів трансфертного ціноутворення.
Водночас відповідач не навів переконливих доказів того, що надана позивачем документація була недостатньою або містила істотні недоліки, які унеможливлювали проведення належного аналізу відповідності умов контрольованих операцій принципу «витягнутої руки».
Відповідач обмежився загальним посиланням на те, що зазначені джерела інформації є широко використовуваними у міжнародній практиці трансфертного ціноутворення.
Разом з тим суд зазначає, що навіть якщо певні джерела інформації використовуються у міжнародній практиці, їх використання у межах податкових правовідносин в Україні повинно здійснюватися виключно у порядку та межах, визначених національним законодавством.
Як вже зазначалося вище, можливість використання котирувальних цін для цілей трансфертного ціноутворення була запроваджена у національному законодавстві лише з 01 січня 2021 року.
Отже, застосування контролюючим органом таких індикаторів до правовідносин, що виникли у 2016– 2019 роках, не може вважатися правомірним.
Суд також виходить з того, що контролюючий орган, здійснюючи відповідні розрахунки, фактично порівнював ціни контрольованих операцій не з цінами конкретних зіставних операцій, а з абстрактними індикативними значеннями, отриманими з котирувальних джерел.
Такий підхід, на переконання суду, не відповідає суті методу порівняльної неконтрольованої ціни, який передбачає порівняння конкретних операцій між пов`язаними та непов`язаними особами з урахуванням ступеня їх зіставності.
Водночас використання абстрактних котирувальних індикаторів не дозволяє належним чином врахувати такі важливі фактори, як умови поставки, обсяги операцій, строки виконання зобов`язань, логістичні витрати, якість товару та інші характеристики, що можуть істотно впливати на рівень цін у конкретних господарських операціях.
Суд також бере до уваги доводи позивача щодо того, що контролюючий орган не здійснив належного коригування умов поставки товару, зокрема, умов поставки FOB Миколаїв, які були застосовані у контрольованих операціях.
З матеріалів справи вбачається, що відповідач не здійснив належного аналізу впливу умов поставки на рівень цін, що також свідчить про неповноту проведеного контролюючим органом аналізу.
У сукупності наведені обставини свідчать про те, що висновки контролюючого органу щодо невідповідності умов контрольованих операцій принципу «витягнутої руки» не ґрунтуються на належному та всебічному аналізі фактичних обставин справи.
Матеріали справи свідчать про те, що контролюючий орган фактично здійснив коригування фінансового результату позивача на підставі припущень та індикативних показників, які не можуть вважатися достатньою підставою для визначення податкових зобов`язань.
Відповідач під час судового розгляду справи, в тому числі під час судових засідань, дані обставини не спростував.
Окремо суд вважає за необхідне надати оцінку правомірності податкового повідомлення-рішення від 11.07.2025 № 0647952302.
Як встановлено судом під час розгляду справи, спірним податковим повідомленням-рішенням відповідачем визначено грошові зобов`язання з податку на прибуток іноземних юридичних осіб.
Водночас матеріали справи свідчать про те, що документальна перевірка, за результатами якої було складено акт перевірки, проводилася виключно з питань дотримання позивачем принципу «витягнутої руки» під час здійснення контрольованих операцій з нерезидентом у межах вимог статті 39 Податкового кодексу України.
Разом з тим питання правильності нарахування та сплати податку на прибуток іноземних юридичних осіб предметом зазначеної перевірки не визначалися та фактично не досліджувалися контролюючим органом.
Суд також враховує, що під час судового розгляду відповідач не надав доказів проведення щодо позивача перевірки з питань правильності нарахування податку на прибуток іноземних юридичних осіб, а також не спростував доводів позивача про відсутність такого предмета перевірки.
Відповідно до положень Податкового кодексу України визначення контролюючим органом грошових зобов`язань платника податків можливе лише за результатами проведення відповідної перевірки у межах визначеного предмета такої перевірки.
Отже, у разі якщо під час проведення перевірки контролюючим органом не досліджувалися питання правильності нарахування та сплати податку на прибуток іноземних юридичних осіб, визначення грошового зобов`язання з такого податку виходить за межі предмета проведеної перевірки та не ґрунтується на встановлених під час неї обставинах.
Викладене свідчить про те, що податкове повідомлення-рішення від 11.07.2025 № 0647952302 прийняте відповідачем без належного фактичного та правового обґрунтування.
З урахуванням наведеного, дослідивши матеріали справи, надані сторонами докази, доводи позовної заяви, відзиву на позов та заперечень сторін, а також надавши оцінку встановленим під час розгляду справи фактичним обставинам у їх сукупності, суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено правомірності прийняття спірних податкових повідомлень-рішень. Натомість встановлені під час судового розгляду обставини свідчать про те, що такі рішення прийняті без належного фактичного та правового обґрунтування, з порушенням вимог податкового законодавства та принципу дії органів державної влади виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені законом. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що за сукупністю встановлених у справі обставин наявні підстави для задоволення позовних вимог.
Решта доводів сторін висновків суду по суті спору не змінюють.
Разом з тим суд звертає увагу на те, що позивач у позовній заяві просить суд лише скасувати спірні податкові повідомлення-рішення.
Водночас відповідно до положень Кодексу адміністративного судочинства України суд, вирішуючи адміністративну справу, має право обрати інший спосіб захисту прав особи, якщо такий спосіб більш ефективно забезпечує відновлення порушених прав.
З урахуванням наведеного адміністративний позов підлягає задоволенню з коригуванням обраного способу захисту, а саме шляхом:
-визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві від 11.07.2025 року № 0647982302;
-визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві від 11.07.2025 року № 0647952302.
Такий спосіб захисту, на переконання суду, призведе до належного відновлення порушених прав позивача.
Суд зазначає, що відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до частини першої статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Частиною першою статті 76 КАС України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Згідно із частиною першою статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Як вбачається з наявної у матеріалах справи платіжної інструкції від 06.10.2025 №С8-5169, позивачем під час звернення з даним позовом до суду сплачено судовий збір у розмірі 30280,00 грн. 
Відтак суд присуджує на користь позивача судові витрати у розмірі 30280,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
У відповідності до положень ч.7 ст. 139 КАС України, питання про стягнення з відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу може бути вирішено після надання представником позивача протягом п`яти днів після ухвалення рішення остаточного розрахунку та докази понесення таких судових витрат.
Керуючись статтями 2-10, 47, 72-77, 94, 122, 132, 139, 193, 241-246, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
в и р і ш и в:
Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю фірми «АСТАРТА-КИЇВ» до Головного управління ДПС у місті Києві про скасування податкових повідомлень-рішень, – задовольнити;
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві від 11.07.2025 року № 0647982302;
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві від 11.07.2025 року № 0647952302;
Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю фірми «АСТАРТА-КИЇВ» за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у місті Києві судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 30 280 (тридцять тисяч двісті вісімдесят) гривень 00 коп.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Парненко В.С.