Справа № 490/1266/26
н\п 2/490/2252/2026

Центральний районний суд м. Миколаєва
вул. Захисників Миколаєва, 41/12, м. Миколаїв, 54607 тел. (0512) 53-31-08
e-mail: inbox@ct.mk.court.gov.ua, web: ct.mk.court.gov.ua Код ЄДРПОУ 02892528

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 квітня 2026 року          м. Миколаїв
Центральний районний суд м. Миколаєва у складі головуючого судді Саламатіна О.В., за участю секретаря судового засідання Рябой Д.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором,
ВСТАНОВИВ:

17.02.2026 року до Центрального районного суду м. Миколаєва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитними договорами у загальному розмірі 45771,33 грн.
В обґрунтування вимог позивач посилається на те, що 14.03.2025 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №7539966. На виконання умов вказаного договору відповідачці були надані кошти у розмірі 8000,00 грн. Відповідачка умови договору щодо повернення коштів не виконала, таким чином має непогашену заборгованість за кредитним договором №7539966 від 14.03.2025 року в розмірі 22960,00 грн, з яких: 8000,00 грн - заборгованість за основним зобов`язанням, 8960,00 грн -заборгованість по комісії за обслуговування кредиту, 6000,00 грн - заборгованість за неустойкою (штраф, пеня).
Крім того, 16.03.2025 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №100110293. На виконання умов вказаного договору відповідачці були надані кошти у розмірі 8000,00 грн. Відповідачка умови договору щодо повернення коштів не виконала, таким чином має непогашену заборгованість за кредитним договором №100110293 від 16.03.2025 року в розмірі 22811,33 грн, з яких: 7924,20 грн - заборгованість за основним зобов`язанням, 4709,66 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом, 3920,00 грн - заборгованість по комісії за обслуговування кредиту, 6257,47 грн - заборгованість за неустойкою (штраф, пеня).
28.07.2025 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з поверненя боргів» укладено Договір факторингу №28072025, у відповідності до умов якого, ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «ФК «ЄАПБ» належне йому право вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у Реєстрі боржників, в тому числі за договорами №7539966 від 14.03.2025 року та №100110293 від 16.03.2025 року.
Враховуючи наведене вище, позивач вважає що наділений правом вимоги до відповідачки за кредитними договорами №7539966 від 14.03.2025 року та №100110293 від 16.03.2025 року у загальному розмірі 45771,33 грн.
З урахуванням наведеного позивач просить стягнути з відповідачки зазначену суму заборгованості.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.02.2026 року головуючим суддею по даній справі визначено суддю Саламатіна О.В.
17.02.2026 року матеріали справи передані судді.
Ухвалою судді від 23.02.2026 року, після отримання інформації щодо зареєстрованого місця проживання відповідачки, прийнято вищезазначену позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Сторони в судове засідання не викликались відповідно до ч. 5 ст. 279 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), проте в ухвалі про відкриття спрощеного позовного провадження від 23.02.2026 року відповідачці був наданий строк в 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву та роз`яснено право подати заяву із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження.
Відповідачці за адресою зареєстрованого місця проживання направлялась копія позовної заяви з додатками, ухвала про відкриття провадження у справі. Зворотнє повідомлення про вручення поштового відправлення повернулось на адресу суду 23.03.2026 року з відміткою «вручено 20.03.2026 року».
Відповідачка, яка належним чином повідомлена про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, крім іншого, також і шляхом розміщення оголошення на веб-сайті Судової влади України, не скористалась своїм процесуальним правом та не направила суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти позову.
Враховуючи рішення ЄСПЛ у справі «В`ячеслав Корчагін проти Росії» (№12307/16), яким визначено, що якщо повістку було направлено за однією з відомих адрес, а особа ухиляється від її отримання то особа може стежити за ходом справи з офіційних джерел, таких як веб-сторінка суду, а тому права такої особи щодо розгляду справи у його відсутності, порушені не були.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною правової системи України, кожна особа має право на справедливий судовий розгляд справи. Це право включає в себе доступність до правосуддя.
В той же час, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Також, Рішенням Європейського суду з прав людини від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.
Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Суд, дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.
14.03.2025 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 було укладено договір про споживчий кредит №7539966.
Кредитний договір укладено в електронній формі в особистому кабінеті позичальника шляхом заповнення заяви на отримання кредиту №7539966.
Відповідно до умов кредитного договору кредитодавець зобов`язався на умовах, визначених цим договором, на строк, визначений п. 1.3. договору, надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі, визначеній у п. 1.2. договору (далі кредит), а позичальник зобов`язався повернути Кредитодавцю кредит, сплатити комісії та проценти за користування кредитом відповідно до Графіку платежів та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені Договором.
Відповідно до п. 1.2. Договору сума (загальний розмір) кредиту становить 8000,00 грн.
Згідно із п. 1.3 Договору сторони погодили, що кредит надається строком на 360 днів за умови виконання позичальником графіку платежів, з 14.03.2025 (дата надання кредиту). Строк на який надається окрема частина кредиту встановлюється Графіком платежів.
Відповідно до п. 1.4 Договору повернення кредиту, сплата комісії за надання кредиту, комісії за обслуговування кредиту (кредитної заборгованості) та процентів за користування кредиту має здійснюватися позичальником зі встановленою періодичністю відповідно до Графіку платежів, наведеному у додатку №1 до Договору. Остаточний термін (дата) повернення кредиту, сплати комісій та процентів за користування кредитом (за умови дотримання Графіку платежів): 09.03.2026 (дата остаточного погашення заборгованості).
Згідно з п. 1.5 Договору загальні витрати позичальника за кредитним договором складають 24664,00 грн. Денна процентна ставка складає 0,86%, орієнтовна реальна річна процентна ставка дорівнює 1205,23 відсотків річних. Орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника складає 32664,00 грн.
Умовами Кредитного договору передбачена видача кредитних коштів Позичальнику безготівково на рахунок з використанням карти НОМЕР_1 .
Додатком №1 до договору про споживчий кредит №7539966 від 14.03.2025 року є узгоджений між сторонами Графік платежів, відповідно до якого визначено суму кредиту у розмірі 8000,00 грн, одноразову комісію за надання кредиту у розмірі 24,00 грн та комісію за обслуговування кредитної заборгованості у загальному розмірі 24640,00 грн.
Відповідачка здійснила дії, спрямовані на укладення кредитного договору, підписавши його електронним цифровим підписом за допомогою одноразового ідентифікатора «791081».
Таким чином, між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №7539966 від 14.03.2025 в електронній формі, що прирівнюється до письмової форми договору з всіма правовими наслідками невиконання зобов`язань за договором.
Підписанням вказаного Договору сторони погодили всі істотні умови щодо суми і строку кредиту, сплати комісії та відсотків за користування кредитом, розміру і типу процентної ставки.
Крім того, 16.03.2025 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 було укладено договір про споживчий кредит №100110293.
Кредитний договір укладено в електронній формі в особистому кабінеті позичальника шляхом заповнення заяви на отримання кредиту №100110293.
Відповідно до умов кредитного договору кредитодавець зобов`язався на умовах, визначених цим договором, на строк, визначений п. 1.3. договору, надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі, визначеній у п. 1.2. договору (далі кредит), а позичальник зобов`язався повернути Кредитодавцю кредит, сплатити комісії та проценти за користування кредитом відповідно до Графіку платежів та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені Договором.
Відповідно до п. 1.2. Договору сума (загальний розмір) кредиту становить 8000,00 грн.
Згідно із п. 1.3 Договору сторони погодили, що кредит надається строком на 360 днів за умови виконання позичальником графіку платежів, з 16.03.2025 (дата надання кредиту). Строк на який надається окрема частина кредиту встановлюється Графіком платежів.
Відповідно до п. 1.4 Договору повернення кредиту, сплата комісії за надання кредиту, комісії за обслуговування кредиту (кредитної заборгованості) та процентів за користування кредиту має здійснюватися позичальником зі встановленою періодичністю відповідно до Графіку платежів, наведеному у додатку №1 до Договору. Остаточний термін (дата) повернення кредиту, сплати комісій та процентів за користування кредитом (за умови дотримання Графіку платежів): 11.03.2026 (дата остаточного погашення заборгованості).
Згідно з п. 1.5 Договору загальні витрати позичальника за кредитним договором складають 24914,75 грн. Денна процентна ставка складає 0,87%, орієнтовна реальна річна процентна ставка дорівнює 1772,22 відсотків річних. Орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника складає 32914,75 грн.
Умовами Кредитного договору передбачена видача кредитних коштів Позичальнику безготівково на рахунок з використанням карти НОМЕР_2 .
Додатком №1 до договору про споживчий кредит №100110293 від 16.03.2025 року є узгоджений між сторонами Графік платежів, відповідно до якого визначено суму кредиту у розмірі 8000,00 грн, проценти за користування кредитом у загальному розмірі 12594,75 грн та комісію за обслуговування кредитної заборгованості у загальному розмірі 12320,00 грн.
Відповідачка здійснила дії, спрямовані на укладення кредитного договору, підписавши його електронним цифровим підписом за допомогою одноразового ідентифікатора «255013».
Таким чином, між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №100110293 від 16.03.2025 в електронній формі, що прирівнюється до письмової форми договору з всіма правовими наслідками невиконання зобов`язань за договором.
Підписанням вказаного Договору сторони погодили всі істотні умови щодо суми і строку кредиту, сплати комісії та відсотків за користування кредитом, розміру і типу процентної ставки.
За змістом ст.ст. 3, 6, 627 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) в Україні діє принцип свободи договору, відповідно до якого сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Статтями 638, 640 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови ,щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.
Частинами 1, 2 статті 639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, установлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
Згідно з ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Частиною 1 статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 1 статті 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Так, пунктами 5, 6, 12 ч.1 ст.3 Закону України «Про електрону комерцію» встановлено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Правилами ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» регламентовано, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.
Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.
Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі №732/670/19, від 23.03.2020 у справі №404/502/18, від 07.10.2020 у справі №127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму.
При цьому, кредитний договір, укладений в інформаційно-телекомунікаційній системі шляхом обміну електронними повідомленнями, з підписанням електронним цифровим підписом, електронним підписом з одноразовим ідентифікатором або іншим аналогом власноручного підпису, відповідно до ст. 207 ЦК України, ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Відповідно до платіжного доручення №149686968 від 14.03.2025 року ТОВ «Мілоан» на виконання умов кредитного договору перерахувало на картковий рахунок відповідачки НОМЕР_1 грошові кошти у розмірі 8000,00 грн. (кредитний договір №7539966 від 14.03.2025 року).
А також, відповідно до платіжного доручення №101521453 від 16.03.2025 року ТОВ «Мілоан» на виконання умов кредитного договору перерахувало на картковий рахунок відповідачки НОМЕР_2 грошові кошти у розмірі 8000,00 грн. (кредитний договір №100110293 від 16.03.2025 року).
Відповідачка взяті на себе зобов`язання за договором не виконала, у визначений строк грошові кошти не повернула та не сплатила комісію та проценти за користування кредитом.
Згідно відомостей ТОВ «Мілоан» про щоденні нарахування та погашення за кредитним договором №7539966 заборгованість ОСОБА_1 становить 8000,00 грн - за основним зобов`язанням, 8960,00 грн - сума заборгованості по комісії за обслуговування кредиту, 6000,00 грн - сума заборгованості за неустойкою.
Згідно відомостей ТОВ «Мілоан» про щоденні нарахування та погашення за кредитним договором №100110293 заборгованість ОСОБА_1 становить 7924,00 грн - за основним зобов`язанням, 4709,66 грн - сума заборгованості по процентам за користування кредитом, 3920,00 грн сума заборгованості по комісії за обслуговування кредиту, 6257,47 грн - сума заборгованості за неустойкою.
Судом встановлено, що 28.07.2025 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу №28072025, у відповідності до умов якого ТОВ «Мілоан» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату, ТОВ «ФК ЄАПБ» приймає належні йому права грошової вимоги, до боржників вказаними у Реєстрі боржників.
Відповідно до п. 1.2 Договору перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами Акту прийому-передачі відповідно до реєстру боржників, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги.
На підтвердження факту переходу до позивача прав вимоги заборгованості до відповідачки за договорами про споживчий кредит №7539966 від 14.03.2025 року та №100110293 від 16.03.2025 року надано копію додаткової угоди №1 від 29.07.2025року до Договору факторингу №28072025 від 28.07.2025 року, Акт прийому-передачі Реєстру Боржників №2 від 28.07.2025 року за Договором факторингу №28072025 від 28.07.2025 року, копію платіжної інструкції №745 від 31.07.2025 року про внесення оплати за відступлення права вимоги згідно Додаткової угоди №1 від 29.07.2025 року до Договору факторингу №28072025 від 28.07.2025 року, акт прийому-передачі Реєстру Боржників №3 від 28.07.2025 року за Договором факторингу №28072025 від 28.07.2025 року.
Відповідно до Витягу з Реєстру боржників №2 від 28.07.2025 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідачки за договором про споживчий кредит №7539966 від 14.03.2025 в сумі 22960,00 грн, з яких: 8000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 8960,00 грн - сума заборгованості по комісії за обслуговування кредиту, 6000,00 грн - сума заборгованості за неустойкою (штраф, пеня).
Відповідно до Витягу з Реєстру боржників №3 від 29.07.2025 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідачки за договором про споживчий кредит №100110293 від 16.03.2025 в сумі 22811,33 грн, з яких: 8000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 4709,66 грн - сума заборгованості по процентам за користування кредитом, 3920,00 грн - сума заборгованості по комісії за обслуговування кредиту, 6257,47 грн - сума заборгованості за неустойкою (штраф, пеня).
В силу вимог ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
За приписами ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 1077, ч.1 ст. 1084 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Судом встановлено, що відповідачкою за кредитними договорами отримано кошти у загальному розмірі 16000,00 грн, які останньою не повернуті, право вимоги за вказаними договорами перейшло до ТОВ «ФК «ЄАПБ», а тому заборгованість за цими договорами підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», яке набуло права стягнення.
Разом з цим, вирішуючи питання щодо стягнення з відповідачки заборгованості по комісії за обслуговування кредиту суд виходить з наступного.
Пунктом 1.5.2 договору №7539966 від 14.03.2025 року, укладеного між первісним кредитодавцем та відповідачкою Договору споживчого кредитування передбачено, що комісія за обслуговування кредиту (кредитної заборгованості) (за весь строк кредитування) становить 24640,00 грн, що нараховується за ставкою 14 відсотків від суми кредиту в перший день кожного наступного розрахункового періоду за попередній розрахунковий період (крім останнього періоду), що встановлені Графіком платежів, який є додатком №1 до цього Договору.
Пунктом 1.5.2 договору №100110293 від 16.03.2025 року, укладеного між первісним кредитодавцем та відповідачкою Договору споживчого кредитування передбачено, що комісія за обслуговування кредиту (кредитної заборгованості) (за весь строк кредитування) становить 12320,00 грн, що нараховується за ставкою 7 відсотків від суми кредиту в перший день кожного наступного розрахункового періоду за попередній розрахунковий період (крім останнього періоду), що встановлені Графіком платежів, який є додатком №1 до цього Договору.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб.
Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця (у тому числі за ведення рахунків), які сплачуються споживачем, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, розраховані на дату укладення договору про споживчий кредит, які є обов`язковими для укладення договору про споживчий кредит, а також за послуги кредитного посередника (за наявності). У разі якщо витрати на додаткові чи супутні послуги кредитодавця, отримання яких є обов`язковим для укладення договору про споживчий кредит, або кредитного посередника (за наявності) не були включені до загальних витрат за споживчим кредитом, платежі за ці послуги не підлягають сплаті споживачем.
Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати в кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.
Водночас Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.
Відповідно до частини першої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не більше одного разу на місяць, а також у разі зміни істотних умов договору про споживчий кредит, включаючи випадки, коли така зміна відбувається внаслідок настання умов, визначених таким договором, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє споживачу інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства та договором про споживчий кредит.
Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування», умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
Зважаючи на викладене, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладений після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування», щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2023 року в справі №204/224/21 зроблено висновок про те, що якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів існування переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
За обставинами даної справи, встановлено комісію за надання кредиту, а також комісію за обслуговування кредитної заборгованості, сума якої перевищує суму наданої позики, при цьому в договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх послуг позикодавця, які пов`язані з отриманням такої комісійної винагороди, за які встановлено нарахування та сплату комісії.
Враховуючи, що позивач як позикодавець не зазначив та не надав доказів наявності переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні договорів, тому відповідні положення щодо обов`язку позичальника сплачувати комісійну винагороду є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Аналогічні правові висновки викладені в постанові Верховного Суду від 30.11.2023 в справі №216/7637/21 (провадження №61-5692св23).
Нікчемний правочин (частина друга статті 215 ЦК України) є недійсним вже в момент свого вчинення (ab initio), і незалежно від волі будь-якої особи, автоматично (ipso iure). Нікчемність правочину має абсолютний ефект, оскільки діє щодо всіх (erga omnes). Нікчемний правочин не створює юридичних наслідків, тобто, не зумовлює переходу, набуття зміни, встановлення, припинення прав ні для кого. Саме тому посилатися на нікчемність правочину може будь-хто. Суд, якщо виявить нікчемність правочину, має її враховувати за власною ініціативою в силу свого положення (ex officio), навіть якщо жодна із заінтересованих осіб цього не вимагає (постанова Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 лютого 2023 у справі №359/12165/14-ц (провадження №61-13417св21).
Відтак, суд приходить до висновку про неправомірність нарахування комісії за обслуговування кредитної заборгованості та про відмову в її стягненні.
Крім цього у позовній заяві позивач просить стягнути з відповідачки суму заборгованості за неустойкою (штраф, пеня) у розмірі 6000,00 грн за кредитним договором №7539966 від 14.03.2025 року та суму заборгованості за неустойкою (штраф, пеня) у розмірі 6257,47 грн за кредитним договором №100110293 від 16.03.2025 року.
Особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства (частина перша статті 14 ЦК України).
Згідно з пунктом 18 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який неодноразово продовжено та, який діє до теперішнього часу.
Таким чином, в умовах воєнного стану позичальник (боржник) звільняється від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за прострочення грошового зобов`язання.
Отже, беручи до уваги період виникнення зазначених договірних відносин кредитування, що мало місце з 14 березня 2025 року (кредитний договір №7539966) та 16 березня 2025 року (кредитний договір №100110293) та період відповідного прострочення, вимоги позивача у частині нарахування неустойки (штрафу, пені) не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства та є безпідставними, а тому не підлягають задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Частина 3 статті 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з положеннями ч.ч. 1-4 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Частина 1 статті 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 89 ЦПК України).
За викладених обставин, враховуючи те, що позивачем належними та допустимими доказами доведено укладення кредитних договорів між первісним кредитодавцем ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 , а також перехід права грошової вимоги за цим договором до позивача, в свою чергу відповідачкою доказів сплати заборгованості за кредитними договорами не надано та наявність вказаної заборгованості останньою не заперечується при цьому враховуючи відсутність правових підстав для стягнення із відповідачки комісії за обслуговування кредитної заборгованості та штрафних санкцій, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково та стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованості у загальному розмірі 20633,86 грн, яка складається з заборгованості: за кредитним договором №7539966 від 14.03.2025 року у розмірі 8000,00 грн (сума заборгованості за основною сумою боргу); за кредитним договором №100110293 від 16.03.2025 у розмірі 12633,86 грн (7924,20 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 4709,66 грн - сума заборгованості за процентами за користування кредитом).
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача (згідно розміру задоволених вимог) також підлягають стягненню понесені останнім судові витрати, а саме 1500,93 грн судового збору, сплата якого підтверджується платіжною інструкцією кредитового переказу коштів №150110 від 20.01.2026 року.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 259, 263-265, 274-279 ЦПК України, суд,
УХВАЛИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (код ЄДРПОУ: 35625014, адреса місцезнаходження: 01032, м. Київ, Симона Петлюри, буд. 30) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ), про стягнення заборгованості за кредитним договором, задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість у загальному розмірі 20633 (двадцять тисяч шістсот тридцять три) гривні 86 копійок, яка складається з заборгованості: за кредитним договором №7539966 від 14.03.2025 року у розмірі 8000,00 грн (сума заборгованості за основною сумою боргу); за кредитним договором №100110293 від 16.03.2025 у розмірі 12633,86 грн (7924,20 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 4709,66 грн - сума заборгованості за процентами за користування кредитом).
В іншій частині позову, відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» суму сплаченого судового збору в розмірі 1500 (одна тисяча п`ятсот) гривень 93 копійки.
Рішення може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя         О.В. Саламатін