ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ  ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

02 квітня 2026 року 	Справа № 160/24490/25  	
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді	Юркова Е.О. 	 	
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у місті Дніпро адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Центру оцінювання функціонального стану особи Державної установи Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України, Експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи КНП "Свято-Михайлівська клінічна лікарня м. Києва" про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії,-
УСТАНОВИВ:
26 серпня 2025 року через систему «Електронний суд» до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Центру оцінювання функціонального стану особи Державної установи Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України, Експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи КНП "Свято-Михайлівська клінічна лікарня м. Києва" з вимогами з урахуванням уточнення від 03.09.2025 року:
- визнати протиправними та скасувати рішення Експертної команди, яка була сформована на базі КНП “Свято-Михайлівська клінічна лікарня м. Києва” номер витягу 120/25/509/В, дата прийняття рішення 04.03.2025, номер рішення 120/25/509/Р та рішення №ОР-265 від 24.07.2025 р. Центру оцінювання функціонального стану особи, що сформований був на базі Державної установи “Український державний науково дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України”, в частині не проведення та не встановлення ступеню стійкої втрати професійної працездатності (у відсотках) за причинною, що було пов`язано з проходженням військової строкової служби;
- визнати протиправними та скасувати Рекомендації Експертної команди, яка була сформована на базі КНП “Свято-Михайлівська клінічна лікарня м. Києва” №120/25/509/І від 04.03.2025 року, які Центром оцінювання функціонального стану особи, що сформовано було на базі Державної установи “Український державний науково дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України” не переоглядались;
- зобов`язати Центр оцінювання функціонального стану особи, що сформований булв на базі Державної установи “Український державний науково дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України” провести повторний огляд Де ОСОБА_2 з метою встановлення та прийняти нового рішення в частині встановлення ступеню стійкої втрати професійної працездатності (у відсотках) за причинною, що було пов`язано з проходженням військової строкової служби, з урахуванням висновків, які наведені будуть судом у Рішенні;
- зобов`язати Центр оцінювання функціонального стану особи, що сформований був на базі Державної установи “Український державний науково дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України” надати нові Рекомендації Де ОСОБА_2 відповідно до Переліку діагнозів від 20 листопада 2020 року № 774/2691 та Порядку, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 5 квітня 2012 р. № 321 та з урахуванням висновків, які наведені будуть судом у Рішенні.
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що під час виконання бойового завдання в зоні бойових дій 05.04.2024р. він отримав тяжке поранення під час захисту Батьківщини. Відповідно до довідки Військово-лікарської комісії Державної установи “Інститут травматології та ортопедії Національної академії медичних наук України” №7466 від 25.02.2025р. позивач при захисті Батьківщини 05.04.2024р. в результаті мінно-вибухової травми отримав, відповідно до наказу МОЗ України №370 від 04.07.2007р., тяжку травму. 04.03.2025 року Експертною командою, яка була сформована на базі КНП “Свято-Михайлівська клінічна лікарня м. Києва” у складі двох кардіоневрологічної команди №4 та у складі офтальмологічної команди №3 було розглянуто питання щодо встановлення позивачу інвалідність внаслідок війни, як військовому, за результатами розгляду чого було ухвалено рішення, де в очній формі встановлено ІІ групу інвалідності (безстроково) із зазначенням причини інвалідності "Поранення, Так, пов`язано із захистом Батьківщини" не зважаючи на той факт, що позивачем неодноразово наголошувалось на тому, що останній має декілька причин інвалідності, за результатом чого мали встановлювати разом з групою інвалідності мали встановлювати також і ступінь стійкої втрати професійної працездатності у відсотках. Крім того, при розробленні Рекомендацій Експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи КНП "Свято-Михайлівська клінічна лікарня м. Києва" №120/25/509/І від 04.03.2025 року, які Центром оцінювання функціонального стану особи, що сформовано було на базі Державної установи “Український державний науково дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України” не переоглядались, не було враховано Переліку діагнозів від 20 листопада 2020 року № 774/2691 та Порядку, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 5 квітня 2012 р. № 321. Вважає, що при встановленні інвалідності одночасно визначається і група інвалідності, і відсоток втрати працездатності, оскільки ці показники взаємопов`язані: група залежить від ступеня порушення життєдіяльності, який, у свою чергу, виражається у відсотках.
Ухвалою суду від 09.09.2025 року відкрито провадження у даній справі, призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Ухвалою суду від 10.09.2025 року витребувано у Центру оцінювання функціонального стану особи Державної установи Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України, Експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи КНП "Свято-Михайлівська клінічна лікарня м. Києва": засвідчені належним чином копії всіх матеріалів, що стали підставою для прийняття оскаржуваних рішень, а також протоколи засідання Експертної команди (Відповідач-2) та Центру оцінювання функціонального стану особи (Відповідач-1) щодо не встановлення ступеню стійкої втрати професійної працездатності (у відсотках) за причиною, що була пов`язана з проходженням військової строкової служби; протоколи засідання Експертної команди (Відповідач-2) та Центру оцінювання функціонального стану особи (Відповідач-1) щодо Рекомендації.
Відповідач-1 - Центр оцінювання функціонального стану особи Державної установи Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України 30.09.2025 року через підсистему “Електронний суд” надав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив у задоволенні позову відмовити, мотивуючи тим, що відповідно до пункту 5 зазначеного наказу: “Інвалідність (група та причина) внаслідок випадку встановлюється особі відповідно до Порядку оцінювання функціонування”. Тобто, після оцінювання функціонування та визначення групи інвалідності, при наявних усіх передбачених законодавствам документів, що підтверджують право потерпілого на визначення відсотків втрати працездатності, відсотки визначаються відповідно встановленій групі, а не навпаки. Нараховуються у межах, що вказані у пункті 12 Наказу: При порушенні функціонування, що відповідають критеріям встановлення І групи інвалідності 85-100 %, ІІ групи – 65-80%, при ІІІ групі 30-60%, без групи інвалідності – до 25 %. Крім того, військовослужбовцям встановлюється або група, або відсотки втрати професійної працездатності. Військовослужбовцям виплачується одноразова грошова допомога відповідно до встановленої групи інвалідності (Закон України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, стаття 16, пункт б). Враховуючи вищезазначене, оскаржуване рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи від 04.03.2025р. № 120/25/509/Р було підтверджене. Результати розгляду скарги позивача на рішення експертної команди, відповідно до наказу МОЗ України від 10.12.2024р. № 2067 “Деякі питання забезпечення проведення оцінювання повсякденного функціонування особи”, були оформлені у вигляді: протоколу розгляду скарги на рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи або рішення медико-соціальної експертної комісії від 24.07.2025 року № ОР - 265; рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи Центру оцінювання функціонального стану особи за результатами розгляду скарги на рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи або рішення медико-соціальної експертної комісії від 24.07.2025 року № ОР - 265; витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи Центру оцінювання функціонального стану особи за результатами розгляду скарги на рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи або рішення медико-соціальної експертної комісії від 24.07.2025 року № ОР -265. Відповідно до приписів пункту 53 Порядку проведення оцінювання повсякденного функціонування особи, затвердженого постановою КМУ від 15.11.2024 року № 1338, на адресу місця проживання Позивача Відповідач 1 надіслав поштовим відправленням Витяг з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи Центру оцінювання функціонального стану особи за результатами розгляду скарги на рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи або рішення медико-соціальної експертної комісії від 24.07.2025 року № ОР - 265, який був отриманий позивачем, що ним не заперечується. Отже, спірний індивідуальний акт, а саме, рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи ЦОФСО від 24.07.2025 року № ОР-265 прийняте у порядку та у спосіб, що визначені чинним законодавством України, зокрема відповідно до Порядку проведення оцінювання повсякденного функціонування особи, затвердженого постановою КМУ від 15.11.2024р. № 1338, Положення про Центр оцінювання функціонального стану особи, затвердженого наказом МОЗ України від 03.12.2024р. № 2022, є законним та обґрунтованим, а тому відсутні підстави для визнання його протиправним та скасування судом. Крім того, зазначено, що питання встановлення або не встановлення особі інвалідності відноситься виключно до компетенції спеціалізованих установ в медичній сфері, які наділені відповідними повноваженнями та приймають рішення на підставі результатів повного медичного обстеження, проведення необхідних досліджень, визначення клініко-функціонального діагнозу, професійного, трудового прогнозу, одержання результатів відповідного лікування, реабілітації за наявності даних, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлених захворюваннями, наслідками травм чи вродженими вадами, які спричиняють обмеження життєдіяльності, тощо.
Позивач 30.09.2025 року через підсистему “Електронний суд” надав відповідь на відзив, к якому зазначив, що станом на 30.09.2025 р. підтримує власний адміністративний позов у повному обсязі, оскільки вважає його законним, обґрунтованим таким, що підлягає задоволенню відповідно до норм чинного законодавства України.
Вдповідач-2: Експертна команда з оцінювання повсякденного функціонування особи КНП "Свято-Михайлівська клінічна лікарня м. Києва" правом на подання відзиву не скористалася.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.10.2026 року зупинено провадження у справі №160/24490/25 до набрання законної сили судовим рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду у справі №160/14859/25 за позовом ОСОБА_1 до 1 – Центру оцінювання функціонального стану особи Державної установи «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України», 2-Експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи Комунального некомерційного підприємства «Свято-Михайлівська клінічна лікарня м. Києва» про визнання бездіяльності протиправною, визнання протиправними дії та зобов`язання вичинити певні дії.
Позивач 09.02.2026 року через підсистему “Електронний суд” надав додаткові пояснення, в яких зазначив, що відповідачами, обґрунтовуючи невирішення питання щодо встановлення ступеня стійкої втрати професійної працездатності у відсотках, фактично використовується положення документа “Роз`яснення щодо порядку оцінювання військовослужбовців Збройних Сил України, Національної гвардії України та інших військових формувань”, відповідно до якого відсотки втрати працездатності без встановлення групи інвалідності з причини при проходженні військової служби встановлюються виключно для військовослужбовців строкової або базової військової служби. Водночас зміст зазначеного положення свідчить, що воно регулює виключно випадки, коли інвалідність особі не встановлюється взагалі, але виникає необхідність визначити ступінь втрати працездатності без встановлення групи інвалідності. Наведене положення не містить заборони на розгляд питання ступеня втрати професійної працездатності у випадках, коли інвалідність уже встановлена, та не може тлумачитися як підстава для ігнорування цього питання експертною командою. Крім того, навіть з урахуванням наведеного Роз`яснення Позивач належить саме до тієї категорії осіб, для яких законодавством прямо передбачена можливість і необхідність визначення ступеня втрати працездатності у відсотках, оскільки захворювання було отримано ним під час проходження строкової військової служби, що встановлено судовим рішенням у справі №640/12022/21 та підтверджено медичними документами. З аналізу зазначеного Роз`яснення у взаємозв`язку з наказом Міністерства охорони здоров`я України №420 вбачається, що при встановленні групи інвалідності ступінь стійкої втрати професійної працездатності визначається через відповідну групу інвалідності, для кожної з яких передбачено визначений діапазон відсотків. Таким чином, встановлення інвалідності не усуває питання ступеня втрати професійної працездатності, а, навпаки, передбачає його визначення в межах, встановлених для відповідної групи. За таких умов відсутність окремого арифметичного визначення конкретного відсотка не означає відсутності самого питання, яке підлягало обов`язковому розгляду експертною командою з відображенням відповідних висновків у протоколі та рішенні. Формулювання “не застосовується”, використане Відповідачами, не передбачене ані зазначеним Роз`ясненням, ані наказом МОЗ України №420, ані постановою Кабінету Міністрів України №1338, не є нормативною категорією та не може вважатися рішенням по суті. Зазначене формулювання не містить мотивів, не свідчить про розгляд питання встановлення ступеня стійкої втрати професійної працездатності та фактично означає ухилення від виконання обов`язку щодо повного й всебічного розгляду питань, визначених направленням та предметом оцінювання. Таким чином, не розгляд питання встановлення ступеня стійкої втрати професійної працездатності з причини захворювання, отриманого Позивачем під час проходження строкової військової служби, а також відсутність відповідного протоколу та мотивованого рішення підтверджують протиправну бездіяльність відповідачів у спірних правовідносинах.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.03.2026 року поновлено провадження в адміністративній справі №160/24490/25 за позовом ОСОБА_1 до Центру оцінювання функціонального стану особи Державної установи Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України, Експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи КНП "Свято-Михайлівська клінічна лікарня м. Києва" про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії.
23.03.2026 року Державною установою «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» подано до суду додаткові пояснення, в яких зазначено, що позивач є інвалідом з дитинства ІІ групи (відповідний статус надається особі після досягнення 18 річного віку, тобто з 2014 року). Згідно з п. 8 Свідоцтва про хворобу № 72 від 21.01.2021 року - «зір знижений з дитинства» - єдина скарга Де ОСОБА_2 ВЛК 31.01.2021 р. на порушення здоров`я з дитинства, без зазначення відомостей про інвалідність ІІ групи з дитинства, про що було достеменно відомо позивачу. В довідці ВЛК №7466 від 25.02.2025 р. зазначено про мінно-вибухову травму 05.04.2024 р., тобто під час інвалідності ІІ групи з дитинства позивача. Де ОСОБА_2 був мобілізований в статусі інваліда ІІ групи з дитинства, що без сумніву також має значущий вплив на його функціональний стан після отримання 05.04.2024 р. мінно-вибухової травми. 
Також 23.03.2026 року позивачем подано до суду додаткові пояснення, згідно з якими відповідач у своїх запереченнях фактично не спростовує зміст та значення висновку спеціаліста №123-09-2026, не надає належної оцінки медичним доказам, що містяться у матеріалах справи, зокрема результатам магнітно-резонансної томографії, які підтверджують динаміку погіршення стану здоров`я позивача, а натомість намагається змістити предмет спору на обставини, що не мають правового значення для вирішення даної справи. Також вказано, що відповідач безпідставно посилається на нібито приховування позивачем факту інвалідності з дитинства, при цьому не надаючи жодного належного та допустимого доказу, який би підтверджував наявність у позивача чинного статусу інвалідності з дитинства станом на момент виникнення спірних правовідносин.
Також 26.03.2026 року позивачем надані до суду додаткові пояснення, в якій зазначає, що відповідач у відзиві безпідставно стверджує, що військовослужбовцям встановлюється або група інвалідності, або відсоток втрати працездатності, що прямо суперечить як нормам наказу №420, так і фактичній правозастосовній практиці. Посилання відповідача на те, що суд не може оцінювати медичні висновки, є маніпулятивним, оскільки у даній справі предметом розгляду є не медичний стан позивача, а дотримання процедури та виконання обов`язків, прямо передбачених законодавством.
30.03.2026 року позивачем подано до суду додаткові пояснення, в якій зазначає, що суди мають право перевіряти лише правомірність дій державної влади, але доцільність її рішень не підпадає під судову перевірку. Чітких меж втручання суду у розсуд суб`єкта владних повноважень нормативні акти, в тому числі Кодекс адміністративного судочинства України, не установлюють, і ці межі визначаються судом самостійно. Якщо ж таким суб`єктом на момент прийняття рішення не перевірено дотримання суб`єктом звернення усіх визначених законом умов або при прийнятті такого рішення суб`єкт дійсно має дискреційні повноваження, то суд повинен зобов`язати суб`єкта владних повноважень до прийняття рішення з урахуванням оцінки суду. Вважає, що в будь-якому випадку, адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного владними суб`єктами, і вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права, який відповідає характеру такого порушення з урахуванням обставин конкретної справи.
Справа розглянута в межах строку розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, встановленого статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України - в межах шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що Де ОСОБА_2 є особою, якій встановлена інвалідність внаслідок війни, 2 групи, що підтверджується пенсійним посвідченням серії НОМЕР_1 від 07.05.2025 року.
Відповідно до довідки Військово-лікарської комісії Державної установи Інституту травматології та ортопедії Національної академії медичних наук України №7466 від 25.02.2025 року, позивач отримав поранення (травма) пов`язане з захистом Батьківщини; згідно з наказом МОЗ України №370 від 04.07.2007 року травма відноситься до тяжких травм. 
04.03.2025 року експертною командою з оцінювання повсякденного функціонування особи КНП "Свято-Михайлівська клінічна лікарня м. Києва" прийнято рішення №120/25/509/Р на підставі наданої медичної документації і постанови КМУ №1338 від 15.11.2024 про встановлення військовому Де ОСОБА_2 ІІ групи інвалідності безстроково, що підтверджено витягом з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи №120/25/509/В.
Відповідно до вказаного витягу, з 16.12.2024 року Де ОСОБА_2 встановлена ІІ група інвалідності безстроково, основний діагноз: наслідки неуточненої травми голови (Т90.9), ускладнення основного діагнозу: атрофія зорового нерва (Н47.2); причина інвалідності: поранення, захворювання або інші ушкодження здоров`я одержані під час захисту Батьківщини, виконання обов`язків військової служби, пов`язаних з перебуванням на фронті в інші періоди (за рішенням ВЛК: поранення так, пов`язане із захистом Батьківщини).
Також згідно з розділом 17.2.1 витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи №120/25/509/Р, рішення щодо встановлення ступеню втрати професійної працездатності: не застосовується.
Також до вказаного рішення оформлено рекомендації, які є частиною індивідуальної програми реабілітації особи з інвалідністю, в яких викладені дані, зокрема, щодо здатності до самообслуговування, пересування, орієнтації, спілкування, контролю за своєю поведінкою, здобуття освіти, трудової діяльності, встановлена за результатами оцінювання особи (із зазначенням ступенів); потреба в забезпеченні особи допоміжними засобами реабілітації, медичними виробами, послугами, потребу в яких визначено чи має бути оцінено в інших сферах життєдіяльності тощо.
Не погодившись з не встановленням ступеню втрати професійної працездатності (у відсотках) позивач звернувся зі скаргою до Центру оцінювання функціонального стану особи ДУ “Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України”.
Рішенням Центру оцінювання функціонального стану особи ДУ “Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України” №ОР-265 від 24.07.2025 р. рішення про скасування не прийнято. В обґрунтування вказаного рішення зазначено: по представленим документам клініко-функціональний стан органу зору, нервової системи у вираженому ступені обмежує життєдіяльність пацієнта, встановлено ІІ (другу) групу інвалідності, поранення, контузії, каліцтва, захворювання або інші ушкодження здоров`я, так, одержані під час захисту Батьківщини, виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків) чи пов`язані з перебуванням на фронті; з 04.03.2025 року безтерміново, згідно з постановою КМУ № 1338 від 15.11.2024 р.
Не погодившись зі встановленою групою інвалідності, позивач 20.03.2025 звернувся до Центру оцінювання функціонального стану особи ДУ «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» із заявою, в якій, посилаючись на положення ч. 17 ст. 7 Закону України «Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні», вважаючи, що має право на встановлення І Б групи інвалідності, просив розглянути матеріали експертної справи та винести відповідне рішення з урахуванням положень ч. 17 ст. 7 Закону України «Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні», проте відповіді не отримав.
Також судом встановлено, що встановлений ступінь інвалідності, відповідно до рішення № 120/25/509/Р від 04.03.2025 р., оскаржувався позивачем у судовому порядку та постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 25.11.2025 року у справі № 160/14859/25 позов ОСОБА_1 задоволено частково, визнано протиправними і скасовано рішення Експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи КНП «Свято-Михайлівська клінічна лікарня м. Києва» № 120/25/509/Р від 04.03.2025 та рішення Центру оцінювання функціонального стану особи Державної установи «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» № ОР-265 від 24.07.2024; зобов`язано Центр оцінювання функціонального стану особи Державної установи «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» повторно розглянути скаргу Де ОСОБА_2 на рішення Експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи КНП «Свято-Михайлівська клінічна лікарня м. Києва» від 04.03.2025 № 120/25/509/Р щодо встановлення ОСОБА_3 групи інвалідності без урахування ч. 17 ст. 7 Закону України «Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні» № 2961-IV від 06.10.2005, із обов`язковим врахуванням висновків суду, наведених у цій постанові. У задоволенні позову в іншій частині відмовлено.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За приписами статті 12 Закону України " № 2011-ХІІ від 20 грудня 1991"Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
Основні засади створення правових, соціально-економічних, організаційних умов для усунення або компенсації наслідків, спричинених стійким порушенням здоров`я, функціонування системи підтримання особами з інвалідністю фізичного, психічного, соціального благополуччя, сприяння їм у досягненні соціальної та матеріальної незалежності визначені Законом України № 2961-IV від 06.10.2005 року “Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні” (далі - Закон № 2961-IV)
За визначеннями, наданими у статті 1 Закону № 2961-IV особа з інвалідністю - повнолітня особа зі стійким обмеженням життєдіяльності, якій у порядку, визначеному законодавством, встановлено інвалідність;
інвалідність - міра втрати здоров`я у зв`язку із захворюванням, травмою (її наслідками) або вродженими вадами, що при взаємодії із зовнішнім середовищем може призводити до обмеження життєдіяльності особи, внаслідок чого держава зобов`язана створити умови для реалізації нею прав нарівні з іншими громадянами та забезпечити її соціальний захист;
втрата здоров`я - наявність хвороб і фізичних дефектів, які призводять до фізичного, душевного і соціального неблагополуччя.
Згідно зі статтею 4 Закону № 2961-IV, дія цього Закону поширюється на: військовослужбовців (резервістів, військовозобов`язаних, добровольців Сил територіальної оборони) Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, військовослужбовців військових прокуратур, осіб рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, поліцейських, осіб рядового, начальницького складу, військовослужбовців Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Державної пенітенціарної служби України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, осіб, які входили до складу добровольчого формування територіальної громади, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, перебуваючи безпосередньо в районах проведення антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, а також працівників підприємств, установ, організацій, які залучалися та брали безпосередню участь у забезпеченні проведення антитерористичної операції, перебуваючи безпосередньо в районах та у період її проведення, у забезпеченні здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, а також мирних громадян, які проживали в районах проведення антитерористичної операції, у районах здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, за умови, якщо такими особами не вчинено кримінальних правопорушень, в частині забезпечення їх медичними виробами, допоміжними засобами реабілітації, послугами медичної реабілітації, санаторно-курортним оздоровленням незалежно від встановлення їм інвалідності відповідно до чинного законодавства.
Частиною 1 статті 7 Закону № 2961-IV (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що залежно від ступеня стійкого обмеження життєдіяльності, спричиненого стійким обмеженням повсякденного функціонування особи, зумовленим захворюванням, травмою (її наслідками) або вродженими порушеннями, при взаємодії із зовнішнім середовищем, особі, визнаній особою з інвалідністю, встановлюється перша, друга чи третя група інвалідності.
За приписами частини 17 статті 7 Закону № 2961-IV особам, які внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпечення їх здійснення, під час безпосередньої участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, отримали ушкодження, які призвели до необоротної втрати (у тому числі ампутації) верхніх та/або нижніх кінцівок (їх частин), необоротної втрати іншого органу або повної стійкої втрати органом його функцій, що призвело до інвалідності, група інвалідності встановлюється без зазначення строку повторного огляду (безстроково) та на ступінь вище визначених законодавством критеріїв встановлення групи інвалідності, але не вище I групи.
Аналіз наведеної норми дає можливість дійти висновку, що позивачеві як особі, яка отримала травми, пов`язане із захистом Батьківщини, може бути встановлена група інвалідності на ступень вище визначених законодавством критеріїв встановлення групи інвалідності, але за умови, що травми призвели необоротної втрати іншого органу або повної стійкої втрати органом його функцій.
Постановою Кабінету Міністрів України №1338 від 15.11.2024 року затверджено Положення про експертні команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, Порядок проведення оцінювання повсякденного функціонування особи, Порядок функціонування електронної системи щодо оцінювання повсякденного функціонування особи, а також критерії встановлення інвалідності.
Відповідно до пункту 2 вказаної постанови, установити, що до введення в дію Закону України “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо впровадження оцінювання повсякденного функціонування особи”: з 1 січня 2025 р. експертиза щодо встановлення інвалідності відповідно до законодавства для повнолітніх осіб проводиться експертними командами з оцінювання повсякденного функціонування особи, сформованими відповідно до Положення про експертні команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, затвердженого цією постановою (далі - експертні команди), до складу яких можуть входити лікарі, які мають право проводити оцінювання повсякденного функціонування особи відповідно до Порядку проведення оцінювання повсякденного функціонування особи, затвердженого цією постановою, а також Центром оцінювання функціонального стану осіб відповідно до Положення про експертні команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, затвердженого цією постановою;
проведення оцінювання повсякденного функціонування особи організовується в кластерних та надкластерних закладах охорони здоров`я відповідно до Положення про експертну команду з оцінювання повсякденного функціонування особи, затвердженого цією постановою.
Зокрема, відповідно до пункту 40 Порядку проведення оцінювання повсякденного функціонування особи за результатами проведення оцінювання експертна команда приймає рішення щодо встановлення чи невстановлення (або визначення) відповідно до законодавства:
ступеня обмеження життєдіяльності особи;
потреби у продовженні тимчасової непрацездатності;
інвалідності, фіксації причин та часу її настання відповідно до документів, що це підтверджують;
ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках);
наявності медичних показань на право одержання особою з інвалідністю або дитиною з інвалідністю, яка має порушення опорно-рухового апарату, автомобіля і протипоказання до керування ним, що визначаються відповідно до переліку медичних показань і протипоказань, затвердженого МОЗ за погодженням з Мінсоцполітики;
потреби у постійному сторонньому догляді;
потреби в отриманні соціальної, психолого-педагогічної, професійної, трудової та/або фізкультурно-спортивної реабілітації;
обсягів та видів необхідних допоміжних засобів реабілітації та/або медичних виробів;
потреби в отриманні реабілітаційної допомоги у сфері охорони здоров`я та у разі визначення такої потреби головуючий формує електронне направлення для надання реабілітаційної допомоги у сфері охорони здоров`я відповідно до Порядку організації надання реабілітаційної допомоги у сфері охорони здоров`я, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 листопада 2021 р. № 1268 “Питання організації реабілітації у сфері охорони здоров`я”;
ступеня стійкого обмеження життєдіяльності хворих для направлення їх у стаціонарні відділення центрів соціального обслуговування;
причини смерті особи з інвалідністю або особи, ступінь втрати працездатності якої визначений експертною командою у відсотках на підставі свідоцтва про смерть у разі, коли законодавством передбачається надання пільг членам сім`ї померлого.
Так, за приписами пункту 10 Порядку встановлення ступеня стійкої втрати професійної працездатності в рамках проведення оцінювання повсякденного функціонування особи, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 05.06.2012 року№ 420, за наявності у особи наслідків, спричинених двома або більше випадками, ступінь стійкої втрати професійної працездатності встановлюється:
1) при I групі інвалідності — не вище 100%;
2) при II групі інвалідності — не вище 85%;
3) при III групі інвалідності — не вище 65%.
У випадках не встановлення інвалідності особі сумарний відсоток втрати професійної працездатності не повинен перевищувати 40%.
Підставами для подання позовної заяви були обставини не встановлення у спірному рішенні Експертної команди, яка була сформована на базі КНП “Свято-Михайлівська клінічна лікарня м. Києва”, № 120/25/509/Р від 04.03.2025 року ступеню стійкої втрати професійної працездатності.
Проте, як вже встановлено судом, постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 25.11.2025 року у справі № 160/14859/25 визнано протиправними і скасовано рішення Експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи КНП «Свято-Михайлівська клінічна лікарня м. Києва» № 120/25/509/Р від 04.03.2025 та рішення Центру оцінювання функціонального стану особи Державної установи «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» № ОР-265 від 24.07.2024.
Отже, відповідне рішення Експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи КНП «Свято-Михайлівська клінічна лікарня м. Києва» № 120/25/509/Р від 04.03.2025 року скасовано повністю, в тому числі в частині не зазначення даних щодо рішення щодо встановлення ступеню втрати професійної працездатності.
Відповідно, рекомендації, які є частиною індивідуальної програми реабілітації особи з інвалідністю, які є додатком до рішення № 120/25/509/Р від 04.03.2025 року є нечинними, як частина скасованого судом рішення.
Щодо вимоги в частині зобов`язання Центру оцінювання функціонального стану особи, що сформований був на базі Державної установи “Український державний науково дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України”, провести повторний огляд ОСОБА_1 з метою встановлення та прийняття нового рішення в частині встановлення ступеню стійкої втрати професійної працездатності (у відсотках) за причинною, що було пов`язано з проходженням військової строкової служби, з урахуванням висновків, які наведені будуть судом у рішенні, суд зазначає, що постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 25.11.2025 року у справі № 160/14859/25 вже покладено зобов`язання на Центр оцінювання функціонального стану особи Державної установи «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» повторно розглянути скаргу Де ОСОБА_2 на рішення Експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи КНП «Свято-Михайлівська клінічна лікарня м. Києва» від 04.03.2025 № 120/25/509/Р щодо встановлення ОСОБА_3 групи інвалідності без урахування ч. 17 ст. 7 Закону України «Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні» № 2961-IV від 06.10.2005, із обов`язковим врахуванням висновків суду, наведених у цій постанові.
Отже, в рамках справи № 160/14859/25 відповідач вже має зобов`язання з прийняття нового рішення Експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, а також повторного розгляду скарги Де ОСОБА_2 на рішення Експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи КНП «Свято-Михайлівська клінічна лікарня м. Києва» від 04.03.2025 № 120/25/509/Р щодо встановлення ОСОБА_3 групи інвалідності, що є належним та достатнім способом захисту порушених прав останнього, з огляду на що відмовляє у задоволенні позову в цій частині.
Відповідно до частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. 
Відповідно до частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Положеннями статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є необґрунтованими, а вимоги такими, що не підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст.9, 72-77, 139, 242-243, 245-246, 258, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 
УХВАЛИВ:
У задоволені позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ПН НОМЕР_2 ) до Центру оцінювання функціонального стану особи Державної установи Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України (пров. Феодосія Макаревського, буд. 1А, м. Дніпро, Дніпровський р-н, Дніпропетровська обл.,49005; ІК в ЄДРПОУ 03191673), Експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи КНП "Свято-Михайлівська клінічна лікарня м. Києва" (вул. Шовковична, буд. 39/1, корп. 10, м. Київ, 01001; ІК в ЄДРПОУ 01994095) про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.
Повний текст рішення суду складений 02 квітня 2026 року.

Суддя Е.О. Юрков