П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06.03.2026  	Справа №607/1036/26 Провадження №3/607/946/2026	
  	м. Тернопіль 	 	

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Воробель Н.П., розглянувши матеріали, що надійшли з Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції, про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає в АДРЕСА_1 , працює водієм в ПП «МЕГА-СЕРВІС», РНОКПП НОМЕР_1 ,
за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі – КУпАП),

встановила:

05.11.2025 о 20:24 в м. Тернополі, вул. Бандери, 70, водій ОСОБА_1 , керуючи автобусом Атаман А-093н4, р.н. НОМЕР_2 , був не уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, рухаючись на жовтий сигнал світлофора на регульованому перехресті вул. Руська – вул. Шопена – вул. Бандери, допустив зіткнення із транспортним засобом Toyota Yaris Cross, р.н. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_2 , який рухався на зелений сигнал світлофора в напрямку вул. Татарська. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, чим порушив п.п. 2.3.б, 8.7.3.ґ, 16.1, 1.5 Правил дорожнього руху.
У судовому засіданні 12.02.2026 ОСОБА_1 пояснив, що повністю розуміє зміст роз`яснених йому прав, передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, вину у вчиненні правопорушення не визнав. Пояснив, що він виїхав на перехрестя на зелений сигнал світлофора, на якому не працював зчитувач, який відраховує час зміни сигналу світлофора.
Потерпілий ОСОБА_2 у судовому засіданні 26.02.2026 пояснив, що повністю розуміє зміст роз`яснених йому прав, передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 269 КУпАП. Пояснив, що ввечері 05.11.2025 він їхав на перехресті вул. Татарська – вул. Бандери – вул. Шопена зі сторони вул. Шопена на зелений сигнал світлофора. Безпосередньо на перехресті на нього здійснив наїзд автобус. Його транспортний засіб отримав механічні пошкодження. Не знає, що стало причиною ДТП, однак вважає, що він не порушував ПДР, оскільки їхав на зелений сигнал світлофора. Заявив клопотання про надання доказу – відеозапису з камери зовнішнього спостереження.
У судовому засіданні 26.02.2026 ОСОБА_1 підтримав свою позицію, висловлену у судовому засіданні 12.02.2026.
Потерпілий ОСОБА_2 у судовому засіданні 06.03.2026 надав суду флеш-носій з відеозаписом для долучення до матеріалів справи.
У судовому засіданні 06.03.2026 ОСОБА_1 ствердив, що він не їхав на заборонний сигнал світлофора.
Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та потерпілого, дослідивши матеріали справи, вважаю за необхідне зазначити таке:
згідно з п. 1.3 ПДР учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.
У пункті 1.9 ПДР встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Відповідно до п. 2.3.б ПДР для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.
Згідно з п. 8.7.3.ґ ПДР сигнали світлофора мають такі значення: жовтий забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів.
Відповідно до п. 16.1 ПДР перехрестя, де черговість проїзду визначається сигналами світлофора чи регулювальника, вважається регульованим. На такому перехресті знаки пріоритету не діють.
Згідно з п. 1.5 ПДР дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити уповноважений підрозділ Національної поліції, власника дороги або уповноважений ним орган.
Статтею 124 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Керуючись наведеними положеннями, вважаю, що вина ОСОБА_1 у вчиненому доводиться матеріалами, дослідженими у судовому засіданні, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 566282 від 14.01.2026; копією супровідного листа Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області №171443-2025 від 08.12.2025; копією витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань; копіями рапортів, які зареєстровані 05.11.2025 в інформаційно-телекомунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України» (журнал єдиного обліку) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області за №№ 62897, 62888, 62884; копією рапорту, який зареєстрований 05.11.2025 в інформаційно-телекомунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України» (журнал єдиного обліку) УПП в Тернопільській області ДПП за № 6764; копією протоколу огляду місцевості від 05.11.2025 та додатками до нього (план-схемою від 05.11.2025 та таблицею ілюстрацій від 05.11.2025), у яких, серед іншого, зафіксовані пошкодження транспортних засобів; копіями результатів лабораторного дослідження крові на наявність алкоголю за №№ 779, 777 від 05.11.2025; копіями висновків щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 05.11.2025; копіями висновків експерта за №№ 1121, 1125 від 25.11.2025; копіями висновків експерта за №№ 821, 820 від 12.11.2025; копією постанови про закриття кримінального провадження від 08.12.2025; довідкою, виданою 14.01.2026 УПП в Тернопільській області ДПП, відповідно до якої ОСОБА_1 отримував посвідчення водія серії НОМЕР_4 .
Також у судовому засіданні досліджено наданий потерпілим флеш-носій, на якому містяться два відеозаписи.
З відеозапису під назвою «video-6ed76064f492f54885d599c0baf00265-V(1)» вбачається, що о 20:20:28 (фактичний час) водій автомобіля марки «Toyota» здійснював рух з вул. Шопена у напрямку вул. Татарської на зелений миготливий сигнал світлофора. У цей же час водій автобуса рухався з вул. Руської у напрямку вул. Бандери, тобто з напрямку, що перетинає траєкторію руху автомобіля «Toyota». О 20:20:30 (фактичний час) безпосередньо на перехресті вул. Руська – вул. Шопена – вул. Бандери відбулося зіткнення транспортних засобів, у результаті якого автобус здійснив наїзд на автомобіль «Toyota». У цей же час (20:20:30) сигнал світлофора для автомобіля «Toyota» змінився на жовтий, а о 20:20:34 (фактичний час) – змінився на червоний.
На відеозаписі під назвою «video-abaa85a89725f01951e207d4841f36f6-V» зафіксовані ті самі обставини події, що й на попередньому відео, але з іншого ракурсу.
Судом також враховано, що наданий відеозапис під назвою «video-6ed76064f492f54885d599c0baf00265-V(1)» є чорно-білим, у зв`язку з чим колір сигналів світлофора безпосередньо не відображається. Водночас на цьому відеозаписі чітко видно світлофор із трьома секціями, сигнали якого загоряються почергово. Аналізуючи послідовність загоряння відповідних секцій світлофора та момент виникнення ДТП, суд дійшов висновку щодо етапу зміни сигналів світлофора та встановив, який саме сигнал діяв для відповідних напрямків руху транспортних засобів у момент їхнього в`їзду на перехрестя.
При цьому суд бере до уваги вимоги п. 8.7.3 ПДР, відповідно до яких сигнали світлофора мають такі значення: зелений дозволяє рух; зелений миготливий дозволяє рух, але інформує про те, що незабаром буде ввімкнено сигнал, який забороняє рух; жовтий забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів; червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух.
Таким чином, встановлена на відеозаписі послідовність загоряння сигналів світлофора дала змогу суду визначити фазу роботи світлофора у момент руху транспортних засобів та зробити висновок щодо сигналу світлофора, на який водії здійснювали рух.
Із наведених вище таймкодів випливає: якщо для автомобіля «Toyota» о 20:20:28 був зелений миготливий, о 20:20:30 – жовтий, то для перпендикулярного напрямку (автобуса) в цей час ще діяв заборонний сигнал світлофора. На регульованих перехрестях зелений для одного напрямку не може одночасно діяти для іншого, що перетинає його траєкторію.
З огляду на те, що на момент наближення автомобіля «Toyota» до перехрестя для нього діяв зелений миготливий сигнал світлофора, який лише попереджав про зміну сигналу на жовтий та, відповідно, дозволяв рух, суд доходить висновку, що для напрямку руху автобуса у цей же момент діяв заборонний сигнал світлофора, оскільки одночасне надання дозволу на рух транспортним засобам, траєкторії яких перетинаються на регульованому перехресті, суперечило б принципу регулювання дорожнього руху та створювало б небезпеку для його учасників.
ОСОБА_1 пояснив, що виїхав на зелений сигнал світлофора, на якому нібито не працював зчитувач часу до зміни сигналу. Суд вважає це пояснення необґрунтованим, оскільки відповідно до п.п. 2.3.б та 8.7.3 ПДР водій зобов`язаний бути уважним та стежити за дорожньою обстановкою незалежно від наявності цифрового табло, що інформує про час горіння сигналу. Таке табло може застосовуватися для інформування водіїв про час, що залишився до закінчення горіння зеленого сигналу, але його наявність не є обов`язковою і не звільняє водія від виконання правил та забезпечення безпечного руху.
Аналізуючи встановлені обставини справи та досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, вважаю, що між порушенням ОСОБА_1 вимог п.п. 2.3.б, 8.7.3.ґ, 16.1 та 1.5 ПДР та настанням ДТП існує прямий причинно-наслідковий зв`язок. Саме продовження руху автобусом на жовтий сигнал світлофора, неуважність водія та відсутність контролю за дорожньою обстановкою призвели до виникнення аварійної ситуації та подальшого зіткнення з автомобілем «Toyota», у результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. 
За таких обставин, вважаю, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а саме порушення учасником дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, а тому його слід притягнути до адміністративної відповідальності та накласти на нього адміністративне стягнення у межах санкції статті.
При накладенні адміністративного стягнення, беручи до уваги характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, відсутність обставин, що пом`якшують або обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, вважаю за доцільне накласти наОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави.
Враховуючи вимоги ст. 40-1 КУпАП, вважаю за необхідне стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення.
Керуючись ст.ст. 33, 40-1, 124, 280, 283, 284 КУпАП, суддя

постановила:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень, який стягнути в дохід держави.
Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. 
У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. 
У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з ОСОБА_1 стягується подвійний штраф в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700,00 грн (одна тисяча сімсот гривень 00 копійок) в дохід держави та витрати на облік зазначеного правопорушення, розмір яких визначається Кабінетом Міністрів України. 
Постанова про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу підлягає примусовому виконанню після закінчення строку, установленого частиною першою статті 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення, шляхом звернення до виконання протягом трьох місяців з дня винесення. В разі оскарження постанови перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги. У разі відстрочки виконання постанови відповідно до статті 301 Кодексу України про адміністративні правопорушення перебіг строку давності зупиняється до закінчення строку відстрочки. 
Стягнути зОСОБА_1  в дохід держави судовий збір у розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн 60 коп. 
Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 КУпАП, якщо апеляційної скарги не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду апеляційним судом. 
Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.
Апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня винесення постанови до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області. 
Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Суддя	Н. П. Воробель