Справа № 444/2511/17 Головуючий у 1 інстанції: Мікула В. Є. 
Провадження № 22-ц/811/3030/25 Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
27 березня 2026 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ в складі: 
головуючої: Н.П. Крайник 
суддів: Я.А. Левика, М.М. Шандри
при секретарі: Л.М.Чиж 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 на ухвалу Жовківського районного суду Львівської області від 18 серпня 2025 року у справі за заявою представника ОСОБА_1 - адвоката Кормушина В.О. про видачу дубліката судового наказу у справі № 444/2511/17, виданого Жовківським районним судом Львівської області від 05 січня 2018 року,-

в с т а н о в и в: 

31 березня 2025 року представник ОСОБА_1 - адвокат Кормушина В.О. звернувся до суду з заявою, в якій просив видати дублікат судового наказу Жовківського районного суду Львівської області від 06 листопада 2017 року у справі № 444/2511/17.
Оскаржуваною ухвалою у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 - адвоката Кормушина В.О. про видачу дубліката виконавчого документа відмовлено.
Ухвалу суду оскаржив представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 .
Вважає ухвалу суду незаконною, необгрунтованою, такою, що постановлена з порушенням норми процесуального права та з невідповідністю висновків суду дійсним обставинам справи.
В апеляційній скарзі зазначив, що положеннями ЦПК України передбачено право стягувача звернутися до суду з заявою про видачу дубліката виконавчого документу у випадку його втрати. При цьому, суд не повинен створювати штучних чи надмірних перешкод заявнику у видачі такого документу, оскільки видача дубліката виконавчого документа по суті не змінює правового статусу сторін та не змінює умов виконання рішення суду. Так, 06.11.2017 Жовкіським районним судом Львівської області у справі №444/2511/17 видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 від всіх доходів ОСОБА_3 до досягнення дитиною повноліття. Строк виконання документу - до досягнення дитиною повноліття, а відтак строк пред`явлення судового наказу до виконання не закінчився. Зазначений судовий наказ стягувачем до виконання не пред`являвся. Вважає, що підстави для відмови у видачі дубліката судового наказу відсутні, оскільки матеріалами справи встановлено відсутність оригіналу такого у стягувача. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, вкрадено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Дублікат виконавчого листа видається на підставі матеріалів справи та судового рішення, за яким був виданий втрачений виконавчий лист. Зазначає, що боржником не надано належних доказів на підтвердження того, що стягувач не втратила виконавчий документ чи що при видачі дубліката виконавчого документу буде порушено його права. Натомість відмова у видачі дубліката судового наказу призводить до порушення прав стягувача. Факт втрати оригіналу виконавчого документу засвідчений поданою заявою стягувача та викладеними в ній поясненнями. З урахування наведеного, судом першої інстанції ухвалено незаконне рішення, яке перешкоджає виконанню судового наказу та стягненню аліментів на дитину, у зв`язку з чим підлягає скасуванню.
Просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким заяву про видачу дублікату виконавчого документу задоволити.
У засіданні суду апеляційної інстанції представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 скаргу підтримав з підстав, наведених у ній, просив скаргу задоволити.
Представник ОСОБА_3 - ОСОБА_5 проти скарги заперечив. 
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних мотивів. 
Згідно ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). 
Відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.
Згідно ч. 1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку врегульовані Законом України «Про виконавче провадження».
За приписами ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження.
Згідно п. 1-1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню судові накази.
Відповідно до ч. 1 ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.
Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень у порядку, встановленому законом (ч. 3 ст. 160 ЦПК України).
Відповідно до ч. 3 ст. 431 ЦПК України виконавчий лист, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами. Виконавчий лист, судовий наказ, ухвала мають відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом.
Підпунктом 17.4. пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України передбачено, що у разі втрати виконавчого документа, суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся з заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.
Судом встановлено, що 06 листопада 2017 року Жовківським районним судом Львівської області видано судовий наказ 444/2511/17 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини усіх видів доходів та заробітку ОСОБА_3 щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з дати подання заяви, тобто з 02.11.2017 року, і до досягнення дитиною повноліття. 
05 січня 2018 року ОСОБА_1 отримала оригінал судового наказу Жовківського районного суду Львівської області від 06 листопада 2017 року №444/2511/17, що підтверджується її особистим підписом на довідковому листі до справи. 
Як убачається з матеріалів справи, судовий наказ №444/2511/17 від 06 листопада 2017 року ОСОБА_1 до примусового виконання не пред`являла.
Звертаючись до суду з заявою про видачу дубліката виконавчого документа, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_6 покликався на відсутність у стягувача судового наказу №444/2511/17 від 06.11.2017 року про стягнення аліментів у зв`язку з його втратою. 
Відмовляючи у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 - ОСОБА_6 про видачу дубліката судового наказу, суд першої інстанції виходив з того, що всупереч ч. 1 ст. 81 ЦПК України заявником не надано належних та допустимих доказів втрати виконавчого документа.
З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів не може погодитися, виходячи з наступного.
Так, дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання.
Таким чином, дублікат виконавчого документа видається замість втраченого оригіналу за наявності достатніх доказів на підтвердження того, що виконавчий документ дійсно втрачено.
У постанові Верховного Суду від 19 квітня 2021 року у справі № 2-1316/285/11 зазначено, що єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата. Сам факт відсутності виконавчого документа у стягувача та в органі державної виконавчої служби свідчить про те, що його було втрачено. 
До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 09 жовтня 2019 року у справі № 2-6471/06, від 03 лютого 2021 року у справі № 643/20898/13-ц. 
Аналіз змісту підпункту 17.4. пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України свідчить про те, що основними критеріями для задоволення заяви про видачу дубліката виконавчого документа є втрата виконавчого документа (загублення, викрадення, знищення, істотне пошкодження, вилучення у виконавця або стягувача, що унеможливлює його виконання, тощо) та звернення до суду із заявою до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.
При цьому, згідно постанови Верховного Суду від 15 липня 2021 року у справі № 18/1147/11 суд не вправі відмовити у задоволенні заяви про видачу дубліката наказу з мотивів її необґрунтованості та не зобов`язує стягувача наводити причини втрати наказу. За умови встановлення факту невиконання судового рішення видача дубліката наказу не порушує прав боржника та не покладає на нього додаткових зобов`язань, оскільки дублікат наказу має повністю відтворювати втрачений наказ, у тому числі містити дату його видачі. Натомість відсутність наказу у стягувача унеможливлює виконання рішення суду та порушує його права.
У той же час, обов`язковою умовою видачу дубліката виконавчого листа є звернення з такою заявою в межах встановленого законом строку для пред`явлення його до виконання або його поновлення за рішенням суду.
Відповідно до висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року у справі №2-836/11, у разі пропуску стягувачем строку на пред`явлення виконавчого документа до виконання, відсутні перешкоди для задоволення заяви такого стягувача про видачу дубліката втраченого виконавчого документа за умови, якщо суд задовольнив заяву стягувача про поновлення пропущеного строку для пред`явлення такого документа для виконання. Тобто, якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах строку, встановленого для пред`явлення його до виконання. 
При цьому, відповідно до ч. 3 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ про стягнення періодичних платежів у справах про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я, втрати годувальника тощо може бути пред`явлено до виконання протягом усього періоду, на який присуджені платежі.
Таким чином, судове рішення про стягнення аліментів за загальним правилом не може вважатись виконаним, за винятком припинення права на аліменти або зміни порядку виплати (ст.ст. 181, 190 СК) протягом всього періоду, на який присуджені ці платежі, тобто до досягнення дитиною повноліття.
Конституційний Суд України в рішенні від 27 січня 2010 року №3-рп/2010 у справі №1-7/2010 вказав, що необґрунтована відмова у видачі дубліката виконавчого листа фактично унеможливлює виконання прийнятого судового рішення, яке набрало законної сили.
Враховуючи наведене, встановивши, що судовий наказ № 444/2511/17 від 06.11.2017 року про стягнення аліментів, строк для пред`явлення якого до виконання не закінчився, на виконанні у відділі державної виконавчої служби не перебуває, підстави для відмови у видачі дубліката судового наказу у зв`язку з його втратою, на думку колегії суддів, відсутні.
З наведених мотивів, ухвалу суду слід скасувати та ухвалити у справі нову постанову, якою заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Кормушина В.О. про видачу дубліката виконавчого документа задоволити, видати дублікат судового наказу, виданого Жовківським районним судом Львівської області 06 листопада 2017 року у справі № 444/2511/17.
Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, п.п. 1-4 ч. 1 ст. 376, ст. 381, ст. 382, ст. 383, ст. 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -
у х в а л и в: 
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - Блонського Михайла Андрійовича задоволити.
Ухвалу Жовківського районного суду Львівської області від 18 серпня 2025 року скасувати.
Ухвалити нову постанову, якою заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Кормушина Владислава Олександровича про видачу дубліката виконавчого документа задоволити.
Видати дублікат судового наказу, виданого Жовківським районним судом Львівської області 06 листопада 2017 року у справі № 444/2511/17 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини усіх видів доходів та заробітку ОСОБА_3 щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з дати подання заяви, тобто з 02.11.2017 року, і до досягнення дитиною повноліття. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови. 
Повний текст постанови складено 27 березня 2026 року.

Головуючий:   Н.П. Крайник 

Судді:    Я.А. Левик

М.М. Шандра