П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 квітня 2026 року 
м. Рівне

Справа № 569/8835/25
Провадження № 22-ц/4815/533/26

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-судді – Шимківа С.С.,
суддів: – Боймиструка С.В., Гордійчук С.О., 
секретар судового засідання – Хлуд І.П.,

учасники справи: 
заявник –  ОСОБА_1 , 
заінтересовані особи – Рівненський відділ державної реєстрації актів цивільного 
стану у Рівненському районі Рівненської області 
Львівського міжрегіонального управління 
Міністерства юстиції України,
– військова частина НОМЕР_1 ,
– Головне управління Національної поліції 
в Луганській області,
– Міністерство оборони України,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , яка подана її представником – адвокатом Муравською Оксаною Олександрівною на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 25 листопада 2025 року (ухвалене у складі судді Першко О.О., присяжних: Козак Р.С., Шемейка С.С., повний текст рішення суду складено 01 грудня 2025 року ) у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Рівненський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, військова частина НОМЕР_1 , Головне управління Національної поліції в Луганській області, Міністерство оборони України про оголошення особи померлою, –

в с т а н о в и в :

У травні 2025 року  ОСОБА_1 , через свого представника – адвоката Муравську О.О., звернулася до суду із заявою, заінтересовані особи Рівненський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, військова частина НОМЕР_1 , ГУНП в Луганській області про оголошення особи померлою.
Заяву обґрунтовувала тим, що ОСОБА_1 спільно проживала з ОСОБА_2 як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу з грудня 2013 року по 15 листопада 2022 року, що підтверджується рішенням суду № 569/22872/24 від 12 березня 2025 року. 
29 серпня 2022 року ОСОБА_2 був призваний за мобілізацією до лав Збройних сил України ІНФОРМАЦІЯ_1 .
15 листопада 2022 року солдат ОСОБА_2 зник безвісти за відсутності ознак умисного ухилення від продовження військової служби у ході бойових дій в районі н.п. Білогорівка Луганської області, під час виконання обов`язків військової служби, виконуючи бойове завдання із захисту територіальної цілісності Батьківщини, за обставин, що загрожували смертю, внаслідок дій з боку збройних сил країни-агресора.
На момент звернення до суду пройшло більше двох років, а всі заходи щодо пошуку ОСОБА_2 не дали жодних результатів. Обставини зникнення безвісти (артилерійський обстріл позиції), достатньо тривалий проміжок часу, який пройшов від дати події, відсутність результатів пошуків протягом тривалого періоду часу, які б свідчили про перебування ОСОБА_2 в полоні, відсутність збігів ДНК ОСОБА_2 серед загиблих захисників, дають підставу зробити вірогідне припущення про смерть (загибель) ОСОБА_2 під час виконання обов`язків військової служби, виконання бойового завдання із захисту територіальної цілісності Батьківщини.
У зв`язку з відсутністю документів про смерть ОСОБА_2 . ОСОБА_1 не може зареєструвати смерть свого чоловіка та батька її дочки ОСОБА_3 та реалізувати інші права.
Просила суд оголосити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , військовослужбовця, загиблим; датою смерті вважати ІНФОРМАЦІЯ_3 ; місцем смерті визначити населений пункт Білогорівка Луганської області; причину смерті вважати пов`язаною із захистом Батьківщини.
Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 25 листопада 2025 року в задоволенні заяви  ОСОБА_1 , заінтересовані особи Рівненський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, військова частина НОМЕР_1 , Головне управління Національної поліції в Луганській області, Міністерство оборони України про оголошення особи померлою відмовлено.
Рішення мотивовано тим, що населений пункт Білогорівка Лисичанської міської територіальної громади Сєвєродонецького району Луганської області з 24 лютого 2022 року і на час розгляду справи належить до зони активних бойових дій, відтак відлік встановленого ч. 2 ст. 46 ЦК України строку не розпочався та відповідно звернення ОСОБА_1 до суду із заявою про оголошення ОСОБА_2 померлим є передчасним.
Не погоджуючись із рішенням місцевого суду,  ОСОБА_1 , через представника – адвоката Муравську Оксану Олександрівну оскаржила його в апеляційному порядку.
У поданій апеляційній скарзі зазначає, що судом першої інстанції не вірно взято до уваги низку доказів, які були подані стороною заявника, зокрема: Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженого Наказом Міністерства розвитку громад та територій України № 376 від 28.02.2025 року, де зазначено, що населений пункт Білогорівка Сєвєродонецького району Луганської області вказаний як населений пункт в якому велися та ведуться бойові дії, інтерактивну онлайн-мапу розвідувальних даних із відкритих джерел перебігу воєнних дій російської та української армії "DeepStateMap" та результати спеціального розслідування фактом зникнення солдата ОСОБА_2 в районі ведення бойових дій призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) № 1480 від 19 листопада 2022 року.
Враховуючи всі надані докази та фактичні обставини, сплив понад три роки часу, вжиття заходів щодо пошуків солдата ОСОБА_2 , відсутність відомостей щодо перебування у полоні, відсутність збігів ДНК, аналіз обставин зникнення, характеру бойових дій, вважає, що у кожній окремій справі суд має аналізувати всі докази і обставини, а не лише визначенням конкретного переліку територій.
Покликається на окрему думку судді ОСОБА_4 до постанови Великої Палати Верховного Суду від 11 грудня 2024 року у справі № 755/11021/22 при цьому визначення характеру, масштабу і конкретних форм воєнних дій, закінчення яких має обумовлювати початок перебігу визначених у нормі строків, має бути предметом оцінки в кожній конкретній справі з урахуванням її специфічних обставин, оскільки насправді неможливо наперед передбачити чи уявити всі можливі ситуації, за яких люди можуть зникати безвісти внаслідок воєнних дій, збройного конфлікту.
Просить суд скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове – про задоволення заяви.
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників процесу, апеляційний суд дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги, з огляду на наступне.
Судом встановлено, що рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 12 березня 2025 року, яке набрало законної сили 14 квітня 2025 року, в справі №569/22872/24 встановлено факт проживання ОСОБА_1 однією сім`єю, як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, з ОСОБА_2 в період із грудня 2013 року до ІНФОРМАЦІЯ_3 .
ІНФОРМАЦІЯ_4 у ОСОБА_1 та ОСОБА_2 народилася дочка ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рівненського міського управління юстиції 02 квітня 2014 року, серії НОМЕР_2 . 
Відповідно до сповіщення від № 1/9004 від 24 листопада 2022 року солдат ОСОБА_2 під час виконання бойового завдання ІНФОРМАЦІЯ_3 приблизно о 17 год 30 хв в районі населеного пункту Білогорівка Луганської області зник безвісти.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) № 1480 від 19 листопада 2022 року призначено спеціальне розслідування за фактом зникнення солдата ОСОБА_2 в районі ведення бойових дій.
Як слідує з витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 342 від 19 листопада 2022 року солдат ОСОБА_2 , старший стрілець 2 відділення 1 аеромобільно-десантного взводу 2 аеромобільно-десантної роти, вважається таким, що зник безвісти під час виконання бойового завдання в районі населеного пункту Білогорівка Луганської області 15 листопада 2022 року.
Відповідно до Наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 28 лютого 2023 року спеціальне розслідування, призначене наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 19 листопада 2022 року №1480 "Про призначення спеціального розслідування за фактом зникнення солдата ОСОБА_2 в районі ведення бойових дій" завершено, солдата ОСОБА_2 , старшого стрільця 2 відділення 1 аеромобільно-десантного взводу 2 аеромобільно-десантної роти військової частини НОМЕР_1 , визнано таким, що ІНФОРМАЦІЯ_3 під час виконання обов`язків військової служби, виконуючи бойове завдання із захисту територіальної цілісності Батьківщини, за обставин, що загрожували смертю в районі ведення бойових дій зник безвісти за відсутності ознак умисного ухилення від проходження військової служби.
Як вказано у наказі, спеціальним розслідуванням встановлено, що 15 листопада 2022 року на вулиці Шкільній населеного пункту Білогорівка Сєвєродонецького району Луганської області, поблизу перехрестя доріг солдат ОСОБА_2 разом з іншими військовослужбовцям 2 аеромобільно-десантної роти військової частини НОМЕР_1 виконували бойове завдання: бути в постійній готовності, а в разі вклинення противника зупинити його просування, нанести вогневе ураження та відновити позиції. О 02:30 був стрілецький бій на позиції спостережного пункту "31". О 13:10 розпочався артилерійський обстріл, а приблизно о 14:00 зв`язок з солдатом ОСОБА_2 був втрачений. Після артилерійського обстрілу ніхто не бачив на позиціях військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації старшого стрільця 2 відділення 1 аеромобільного десантного взводу 2 аеромобільно-десантної роти військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_2 ..
Організувати пошукові заходи з метою виявлення військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 не є можливим через високу інтенсивність бойових дій у вищевказаному районі.
Згідно листа від 04 лютого 2023 року Координаційного штабу з питань поводження з військовополоненими перебування ОСОБА_2 у полоні держави агресора не підтверджено російською стороною та Міжнародним комітетом Червоного хреста. 
Згідно з Витягом з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин № 20231130-3008 від 30 листопада 2023 року ОСОБА_2 значиться таким, що зник безвісти на території бойових дій (під час воєнних дій).
Як вбачається з копії витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, номер кримінального провадження 12022181010002340, в ході розгляду матеріалів ЄО № 39908 було встановлено, що 25 листопада 2022 року до Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області надійшла заява від ОСОБА_1 про зникнення безвісти ОСОБА_2 . 
Як слідує з листа Слідчого управління ГУНП в Луганській області від 23 жовтня 2025 року № 47204/111/18-2025 досудове розслідування у кримінальному провадженні №12022181010002340 від 15 листопада 2022 року за фактом зникнення безвісти ОСОБА_2 триває, місцезнаходження ОСОБА_2 не встановлено.
Наказом Міністерства з питань розвитку громад та територій України від 28 лютого 2025 року № 376 затверджено Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією та визнано таким, що втратив чинність, наказ Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309 "Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією", зареєстрований в Міністерстві юстиції України 23 грудня 2022 року за № 1668/39004.
Згідно з Переліком територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженим наказом Міністерства з питань розвитку громад та територій України від 28 лютого 2025 року № 376 населений пункт Білогорівка Лисичанської міської територіальної громади Сєвєродонецького району Луганської області (код UA44120050040082233) з 24 лютого 2022 року і дотепер належить до зони активних бойових дій.
Заявник ОСОБА_1 , покликаючись на наявність достатніх правових та фактичних підстав для оголошення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , померлим, звернулася до суду з вказаною заявою.
Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру (стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).
Європейський суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).
Для приватного права апріорі є притаманною така засада як розумність. Розумність характерна та властива як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і тлумачення процесуальних норм (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 червня 2021 року в справі № 554/4741/19, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року в справі № 520/1185/16-ц, постанову Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року в справі № 209/3085/20).
Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом (частина друга статті 13 ЦПК України).
Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (частина перша статті 293 ЦПК України).
Під час розгляду справ окремого провадження суд зобов`язаний роз`яснити учасникам справи їхні права та обов`язки, сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи (частина перша статті 297 ЦПК України).
Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом (частина третя статті 297 ЦПК України).
Цивільним законодавством передбачалося декілька підстав для оголошення фізичної особи померлою: по-перше, тривала безвісна відсутність, тобто якщо у місці постійного проживання фізичної особи немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років; по-друге, особа пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, якщо у місці постійного проживання фізичної особи немає відомостей про місце її перебування протягом шести місяців; по-третє, за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру фізична особа може бути оголошена судом померлою протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру; по-четверте, якщо особа пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, в такому випадку вона може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. При цьому, суду надано право оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 11 квітня 2019 року в справі № 490/342/17 (провадження № 61-7683св18)).
За наявності припущень про факт смерті фізичної особи, у тому числі у зв`язку з воєнними діями, без достовірних доказів, які свідчать про цей факт, правильним буде звернення до суду із заявою про оголошення судом особи померлою (частина друга статті 46 ЦК України), а не із заявою про встановлення факту смерті цієї фізичної особи (пункт 8 частини першої статті 315 ЦПК України) (див. постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 березня 2024 року в справі № 204/7924/23 (провадження № 61-16728св23)).
Фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців. Фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті (частина друга та третя статті 46 ЦК України).
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 11 грудня 2024 року у справі № 755/11021/22 вирішила виключну правову проблему щодо початку відліку строку, передбаченого частиною другою статті 46 ЦК України, для оголошення судом фізичної особи померлою.
Велика Палата Верховного Суду наголосила, що в частині другій статті 46 ЦК України йдеться про воєнні дії, збройний конфлікт, а не про воєнний стан. Не можна тлумачити цей припис як такий, що його можливо застосувати стосовно оголошення особи померлою винятково після скасування воєнного стану на всій території України.
З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою не раніше спливу шести місяців від дня закінчення активних бойових дій на місці ймовірної загибелі фізичної особи або від дня настання події, за якої відбулася загибель фізичної особи, якщо така подія хоча і є наслідком воєнних дій, проте сталася не на території ведення активних дій.
Велика Палата Верховного Суду у вказаній постанові також зазначила, що для з`ясування змісту припису речення другого частини другої статті 46 ЦК України з урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців, використовує телеологічний (цільовий) спосіб тлумачення норми права. Телеологічний (цільовий) спосіб тлумачення норм права зосереджується на цілі та призначенні законодавчого припису, враховуючи права й законні інтереси суб`єктів і суспільні інтереси.
Мета досліджуваної правової норми полягає у забезпеченні балансу між правовою визначеністю та захистом прав зниклої особи. З одного боку, закон хоче запобігти поспішному оголошенню особи померлою, оскільки це може спричинити значні правові наслідки, як-от відкриття спадщини. З іншого - потреба у відновленні правової визначеності стає особливо актуальною у випадках зникнення в умовах активних бойових дій, коли значно зростає ризик загибелі.
Правова мета встановлення спеціальних строків полягає в тому, що визначені частиною другою статті 46 ЦК України два роки від дня закінчення воєнних дій, збройного конфлікту або шість місяців потрібні для розшуку особи та вжиття заходів для її повернення із зони воєнних дій, збройного конфлікту або з інших держав і територій. Дворічний або шестимісячний строки обумовлені тим, що в багатьох випадках під час воєнних дій, збройних конфліктів загибель або зникнення осіб відбувається в умовах невизначеності, на територіях, де тривають активні бойові дії, або в тимчасово окупованих регіонах, що ускладнює вирішення питання розшуку фізичної особи. І навіть за наявності цих строків очевидність щодо зникнення безвісти або загибелі особи може залишатися невідомою. Однак саме для розв`язання таких проблем і застосовуються юридичні фікції.
Речення друге частини другої статті 46 ЦК України не конкретизує обставини, за яких суд може застосувати скорочений шестимісячний строк замість дворічного, зазначеного у реченні першому цієї частини. Водночас суд може послатися на шестимісячний строк у разі наявності істотних підстав для припущення, що фізична особа загинула внаслідок воєнних дій, збройного конфлікту, і без обґрунтованих підстав очікувати, що з часом обставини зміняться або з`являться нові дані щодо місцезнаходження цієї особи.
Отже, визначені статтею 46 ЦК України строки спрямовані суто на те, щоб запобігти ситуації, в якій передчасно буде визнано померлою особу, яка зникла в умовах невизначеності на територіях, де тривають активні бойові дії.
Крім того, Велика Палата Верховного Суду роз`яснила, що закон доповнив частину другу статті 46 ЦК України реченням другим задля врегулювання ситуацій, коли у суду є достатні істотні підстави вважати, що на основі доказів у конкретній справі фізична особа - з надзвичайно великою вірогідністю - є дійсно померлою (загиблою), і що впродовж двох років, зазначених у частині першій цієї статті, про особу не буде додаткових відомостей як про живу.
Таким чином, при вирішенні такої категорії справ у розпорядженні суду мають бути належні та допустимі докази для встановлення обставин, на підставі яких можливо зробити вірогідне припущення про смерть громадянина. Відсутність безумовних доказів або наявність суперечностей у доказах, поданих заявником та/або заінтересованими особами на підтвердження відповідних обставин, унеможливлює оголошення особи померлою. Отже, предметом доказування у справі є безпосередньо обставини, на підставі яких можливо зробити вірогідне припущення про загибель особи, яку заявник просить оголосити померлою (див. постанови Верховного Суду від 08 лютого 2024 року у справі № 148/1207/22, від 04 червня 2025 року у справі № 591/11696/23, від 18 грудня 2025 року у справі № 357/16463/24, від24 грудня 2025 року у справі № 205/16123/24).
У постановах від 26 квітня 2023 року у справі № 337/3725/22, від 29 березня 2023 року у справі № 753/8033/22 Верховний Суд дійшов висновків, що підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин. Доказами, що підтверджують факт смерті особи в умовах воєнного стану або на тимчасово окупованій території України, можуть бути, зокрема: письмові докази; речові докази, у тому числі звуко- і відеозаписи; висновки експертів; копії лікарського свідоцтва/довідки про смерть; показання свідків, що можуть підтвердити ті обставини, на які посилається заявник; довідки з військкомату (територіального центру комплектування та соціальної підтримки) або від командира військової частини (у разі загибелі військовослужбовців); заяви до правоохоронних органів про зникнення особи, в тому числі за обставин, що загрожували їй смертю.
Вочевидь вказаний перелік доказів не є вичерпним і може бути конкретизований у кожній справі залежно від встановлених у ній обставин (див. постанову Верховного Суду від 25 жовтня 2023 року у справі № 607/1612/23 (провадження № 61-6323св23)).
Результат аналізу наведеного дає підстави для висновку, що застосування судом, зокрема, шестимісячного строку, який обчислюється з моменту зникнення фізичної особи безвісти, можливе тільки за умови наявності істотних підстав для припущення її загибелі внаслідок воєнних дій або збройного конфлікту, тобто за умови доведеності предмета доказування у справі про оголошення особи померлою.
Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 24 грудня 2025 року у справі № 205/16123/24 (провадження № 61-6220св25)).
Частиною третьою статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).
Відповідно до частини першої статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Надані заявницею докази, на підтвердження обставин ймовірної загибелі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , військовослужбовця, ІНФОРМАЦІЯ_3 у населеному пункті Білогорівка Луганської області, за обставин, пов`язаних із захистом Батьківщини, дають підстав з надзвичайно великою вірогідністю припускати його смерть у певний час і за певних обставин, тому суд апеляційної інстанції дійшов висновку про задоволення заяви про оголошення померлим до спливу строків, вказаних у частині другій статті 46 ЦК України.
Аналогічного висновку про задоволення заяви про оголошення фізичної особи померлою до спливу строків, вказаних у частині другій статті 46 ЦК України, за умови доведення заявницею обставин справи, які дають можливість зробити вірогідне припущення про смерть особи, дійшов Верховний Суд у постанові від 21 січня 2026 року у справі № 127/11048/24 (провадження № 61-12420св25).
Ураховуючи те, що судом першої інстанції неповно з`ясовано фактичні обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права, постановлене ним рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового про задоволення заяви ОСОБА_1 .
На підставі ст. 46 ЦК України та керуючись ст.ст. 367, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, Рівненський апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , яка подана її представником – адвокатом Муравською Оксаною Олександрівною задовольнити.
Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 25 листопада 2025 року скасувати.
Заяву  ОСОБА_1 про оголошення особи померлою задовольнити.
Оголосити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Рівне Рівненської області, померлим від дня його вірогідної смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 під час виконання обов`язків військової служби, виконуючи бойове завдання із захисту територіальної цілісності Батьківщини. Датою смерті ОСОБА_2 вважати ІНФОРМАЦІЯ_3 , а місцем смерті вважати населений пункт Білогорівка Луганської області.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне судове рішення не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
Повний текст постанови виготовлено 02 квітня 2026 року.

Головуючий-суддя      Шимків С.С.

Судді:  Боймиструк С.В.

Гордійчук С.О.