ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

31 березня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 280/9540/25	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - судді Олефіренко Н.А. (доповідач),
суддів: Дурасової Ю.В., Лукманової О.М., 
розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу Виконавчого комітету Запорізької міської ради на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 30.12.2025 ( суддя Садовий І.В.) в адміністративній справі №280/9540/25 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Запорізької міської ради про визнання протиправним та скасування рішення,- 
ВСТАНОВИВ:
Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулася до суду з вимогами визнати протиправним та скасувати рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради №575/14 від 29.07.2025 «Про усунення наслідків порушень Типових правил благоустрою території населеного пункту за адресою: вул. Дослідна Станція 74-76».
На обґрунтування позовних вимог посилається на те, що відповідач не дотримався приписів статті 49 Закону України «Про адміністративну процедуру» від 17.02.2022 № 2073-IX, які зобов`язують адміністративний орган повідомляти заінтересовану особу про початок адміністративного провадження, в тому числі коли заінтересована особа невідома, шляхом розміщення повідомлення на своєму офіційному веб-сайті або оприлюднення його в інший визначений законодавством спосіб. В контексті даної справи позивач була заінтересованою особою в адміністративному провадженні. Натомість неповідомлення позивача про початок адміністративного провадження та розгляд справи без участі позивача призвів до позбавлення її права на захист шляхом надання пояснень щодо обставин справи та доказів правомірності її дій. З огляду на викладене вище вказано, що недотримання процедури проведення перевірки є самостійною і достатньою підставою для визнання протиправним і скасування оскаржуваного рішення Виконавчого комітету Запорізької міської ради від 29.07.2025 року №575/14 «Про усунення наслідків порушень Типових правил благоустрою території населеного пункту за адресою: вул. Дослідна Станція 74-76 (на підставі акту обстеження території від 14.01.2025 № 0343)».
Запорізький окружний адміністративний суд рішенням від 30 грудня 2025 року, адміністративний позов задовольнив.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги, апелянт посилається на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для розгляду справи, невідповідність висновків обставинам справи та порушення норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення правового спору. В апеляційній скарзі зазначає, що відповідачем під час прийняття оскаржуваного рішення дотримана процедура їх прийняття та забезпечено право осіб, захистити свої права в позасудовому порядку, а суд першої інстанції невірно визначивши суть оспорюваних рішень застосував до виниклих правовідносин Закон України «Про адміністративну процедуру», який не застосовний до таких відносин.
У відзиві позивач просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, відмовивши у задоволенні апеляційної скарги.
Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без виклику учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.
Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, встановив наступне. 
Апеляційним переглядом справи встановлено, згідно з відомостями із витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань ОСОБА_1 зареєстровано фізичною особою-підприємцем 27.04.2021 (номер запису: 2001030000000113365), з основним видом діяльності: 47.29 Роздрібна торгівля іншими продуктами харчування в спеціалізованих магазинах (а.с.7).
28.07.2021 між позивачем та Районною адміністрацією Запорізької міської ради по Комунарському району було укладено договір № 61 на право користування місцями для розташування стаціонарних тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності. Дію договору № 61 продовжено додатковими угодами № 1 від 19.01.2023 та № 2 від 17.02.2023 (а.с.13 -20).
15.11.2021 на підставі особистої заяви позивача Департаментом архітектури та містобудування Запорізької міської ради позивачу був виданий паспорт прив`язки тимчасової споруди (номер запису в Єдиному державному реєстрі про включення до Єдиного державного реєстру відомостей про фізичну особу-підприємця 21030000000113365), дію якого продовжено до 15.04.2022 (а.с.8).
На запит КП «Муніципальна варта» ЗМР, Департамент архітектури та містобудування Запорізької міської ради листом від 19.12.2024 №03-07/4994 повідомив, що розміщення тимчасової споруди для провадження підприємницької діяльності за адресою вул. Дослідна, 74-76, передбачене відповідно до рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради від 25.01.2021 №6. Паспорт прив`язки даної тимчасової споруди містобудівним кадастром Департаменту архітектури та містобудування Запорізької міської ради зареєстрований за №ТС-К-063/2301, термін дії паспорту до 15.04.2022 на даний час втратив чинність (а.с.81).
Разом з тим, на запит КП «Муніципальна варта» ЗМР, Департамент управління активами Запорізької міської ради листом від 13.12.2024 №8263/01/01-07/11462, окрім іншого, повідомив, що рішень про передачу земельної ділянки за адресою вул. Дослідна станція, 74-76 у власність/користування Запорізькою міською радою не приймалось (а.с.81 зворотній бік).
На підставі наказу начальника КП «Муніципальна варта» ЗМР старшими інспекторами відділу охорони громадського порядку ОСОБА_2 , Бондарєвим В.М. було здійснено перевірку стану благоустрою території за адресою: м. Запоріжжя, вул. Дослідна станція, 74-76.
За результатами обстеження було встановлено, що за вказаною адресою виявлено факт розміщення тимчасової споруди для провадження підприємницької діяльності, що відображено в акті обстеження території №0343 від 14.01.2025 (а.с.79 зворотній бік 80).
29.07.2025 керуючись Законами України «Про благоустрій населених пунктів», «;Про місцеве самоврядування в Україні», Типовими правилами благоустрою території населеного пункту, затвердженими наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 27.11.2017 №310, Порядком розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, затвердженим наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 21.10.2011 №244, рішенням Запорізької міської ради від 23.10.2024 №71 «Про затвердження Правил благоустрою території міста Запоріжжя», рішенням виконавчого комітету Запорізької міської ради від 27.06.2023 № 378 «Про усунення наслідків порушень Типових правил благоустрою території населеного пункту», у зв`язку з фактом виявлення об`єкта, що встановлений без достатніх правових підстав та дозвільних документів, на підставі акту обстеження території від 14.01.2025 №0343, складеного КП «Муніципальна варта» ЗМР, та фотоматеріалів, Виконавчий комітет Запорізької міської ради прийняв рішення №575/14 «Про усунення наслідків порушень Правил благоустрою території міста Запоріжжя за адресою: вул. Дослідна станція, 74-76 (на підставі акту обстеження території від 14.01.2025 №0343)», яким вирішив, зокрема:
1. Усунути наслідки порушень Правил шляхом демонтажу металевих конструкцій, які розміщені без відповідних дозвільних документів, на об`єкті благоустрою м. Запоріжжя за адресою: вул. Дослідна станція, 74-76.
Звільнення об`єкту благоустрою від зазначеного об`єкту здійснювати шляхом демонтажу та його транспортування до місця зберігання.
Під демонтажем необхідно розуміти комплекс заходів, які передбачають відокремлення об`єкту, розміщеного без відповідних дозвільних документів, а також майна, що знаходиться в цьому об`єкті, від місця його розташування або основи, тощо (у тому числі від`єднання від інженерних мереж при необхідності), транспортування на місце подальшого зберігання, тощо.
2. Власнику об`єкту вказаного у пункті 1 цього рішення, розміщеною без відповідних дозвільних документів, пропонувати самостійно, протягом семи календарних днів з дня розміщення районною адміністрацією Запорізької міської ради по Комунарському району оголошення на об`єкті щодо прийняття рішення стосовно його демонтажу, виконати роботи щодо усунення наслідків порушень Типових Правил шляхом демонтажу об`єкта, та приведення місця розташування в належний стан з відновленням його благоустрою.
3. У разі невиконання цього рішення власником об`єкту, вказаного у пункті 1 цього рішення, розміщеного без відповідних дозвільних документів, виконання цього рішення доручити департаменту муніципального управління ЗМР (а.с.10-12).
Вважаючи прийняте відповідачем рішення від 29.07.2025 №575/14 «Про усунення наслідків порушень Правил благоустрою території міста Запоріжжя за адресою: вул. Дослідна станція, 74-76 (на підставі акту обстеження території від 14.01.2025 №0343)» протиправним, позивач звернулася до суду з даним адміністративним позовом про його скасування.
Здійснюючи перегляд справи в апеляційному порядку в межах доводів апеляційної скарги колегія суддів зазначає наступне.
Стаття 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Тимчасова споруда торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності є специфічним об`єктом містобудування.
За визначенням, наданим у частині другій статті 28 Закону № 3038-VI, тимчасова споруда визначається як одноповерхова споруда, що виготовляється з полегшених конструкцій з урахуванням основних вимог до споруд, визначених технічним регламентом будівельних виробів, будівель і споруд, і встановлюється тимчасово, без улаштування фундаменту.
Тимчасова споруда для здійснення підприємницької діяльності може мати закрите приміщення для тимчасового перебування людей (павільйон площею не більше 30 квадратних метрів по зовнішньому контуру) або не мати такого приміщення.
Відповідно до пункту 5 розділу VІІІ "Порядок розміщення малих архітектурних форм" Типових правил розміщення ТС торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності здійснюється відповідно до Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, затверджених наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 21 листопада 2011 року № 244 (Порядок № 244).
Підставою для розміщення тимчасової споруди, відповідно до пунктів 1.4., 2.1 Порядку № 244, є паспорт прив`язки ТС - комплект документів, у яких визначено місце встановлення ТС та благоустрій прилеглої території на топографо-геодезичній основі М 1 : 500, інженерне забезпечення, зовнішній архітектурний вигляд ТС та напрям підприємницької діяльності.
Для оформлення паспорта прив`язки ТС замовник, згідно з пунктом 2.6. Порядку № 244, звертається до органу з питань містобудування та архітектури із заявою.
Отже, паспорт прив`язки ТС забезпечує перевірку відповідності тимчасової споруди містобудівній документації, будівельним нормам та правилам благоустрою населеного пункту.
При цьому ключовою характеристикою ТС є її тимчасовий характер та відсутність капітального фундаменту, що відрізняє її від об`єктів капітального будівництва.
Водночас, відповідно до пункту 5 частини першої статті 16 Закону № 2807-IV, на об`єктах благоустрою забороняється самовільно встановлювати об`єкти зовнішньої реклами, торговельні лотки, павільйони, кіоски тощо.
Те, що розміщення ТС самовільно забороняється, також прямо передбачає пункт 2.30 Порядку № 244, а пункт 2.29 цього ж Порядку визначає, що у разі самовільного встановлення ТС така ТС підлягає демонтажу.
З огляду на підпункт 7 пункту «а» частини першої статті 30 Закону № 280/97-ВР до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать, власні (самоврядні) повноваження, зокрема здійснення контролю за станом благоустрою населених пунктів.
Пункт 5 частини другої статті 10 Закону № 2807-IV також визначає повноваження виконавчих органів сільських, селищних, міських рад, зокрема, щодо здійснення самоврядного контролю за станом благоустрою та утриманням територій населених пунктів.
Самоврядний контроль за станом благоустрою населених пунктів здійснюється сільськими, селищними, міськими радами та їх виконавчими органами шляхом: проведення перевірок території; розгляду звернень підприємств, установ, організацій та громадян; участі в обговоренні проектів благоустрою територій населених пунктів, іншої технічної документації з питань благоустрою і внесення відповідних пропозицій на розгляд органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій; подання позовів до суду про відшкодування шкоди, завданої об`єктам благоустрою внаслідок порушення законодавства з питань благоустрою населених пунктів, Правил благоустрою території населеного пункту (частина третя статті 40 Закону № 2807-IV).
У справі про усунення порушень благоустрою території, яка стосується регулювання містобудування та забезпечення дотримання санітарних і безпекових норм для громадськості, органи місцевого самоврядування мають дискреційні повноваження контролювати дотримання Типових правил (пункт 5 частини другої статті 10 Закону № 2807-IV), приймати рішення про усунення порушень (частина четверта статті 20 Закону № 2807-IV) та/або притягнення до відповідальності осіб, які допустили таке порушення (пункт 1 частини першої статті 42 Закону № 2807-IV).
Дискреційне повноваження, як визначено в статті 2 Закону № 2073-IX, - це повноваження адміністративного органу обирати один із можливих варіантів рішення відповідно до закону та мети, з якою таке повноваження надано.
Орган місцевого самоврядування наділений повноваженнями щодо контролю за дотриманням правил благоустрою, включаючи прийняття рішень про усунення його порушень.
Виконавчий комітет Запорізької міської ради, приймаючи рішення про порядок усунення порушень благоустрою за адресою: місто Запоріжжя, Дослідна Станція 74-76, здійснював саме такі повноваження.
Щодо розмежування повноважень стосовно демонтажу самовільно встановлених тимчасових споруд. Виконавчий комітет Запорізької міської ради, приймаючи оскаржуване рішення, діяв у межах повноважень, наданих пунктом 5 частини другої статті 10 Закону № 2807-IV. Зазначене не потребує попереднього судового рішення, оскільки стосується реалізації контрольно-наглядових повноважень у сфері благоустрою, а не позбавлення права власності у цивільно-правовому розумінні.
Відносини органів виконавчої влади, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, інших суб`єктів, які відповідно до закону уповноважені здійснювати функції публічної адміністрації, з фізичними та юридичними особами щодо розгляду і вирішення адміністративних справ шляхом прийняття та виконання адміністративних актів регулює Закон № 2073-IX.
За визначеннями, наведеними у пункті 3 частини першої статті 2 Закону № 2073-IX: адміністративний акт - рішення або юридично значуща дія індивідуального характеру, прийняте (вчинена) адміністративним органом для вирішення конкретної справи та спрямоване (спрямована) на набуття, зміну, припинення чи реалізацію прав та/або обов`язків окремої особи (осіб);
адміністративне провадження - сукупність процедурних дій, що вчиняються адміністративним органом, і прийнятих процедурних рішень з розгляду та вирішення справи, що завершується прийняттям і, в необхідних випадках, виконанням адміністративного акта;
адміністративна процедура - визначений законом порядок розгляду та вирішення справи.
Рішення Виконавчого комітету Запорізької міської ради від 29 липня 2025 року № 575/14 є адміністративним актом у розумінні статті 2 Закону № 2073-IX, оскільки прийнято адміністративним органом у межах адміністративної процедури для припинення правопорушення у сфері благоустрою, що впливає на права та обов`язки конкретних осіб, пов`язаних зі спірною тимчасовою спорудою.
Тому до оскаржуваного рішення застосовуються положення Закону № 2073-IX, який регулює адміністративне провадження, включаючи принципи законності, пропорційності, безсторонності, відкритості та гарантування права особи на участь у провадженні (статті 6, 9, 11, 12, 17 Закону № 2073-IX).
Відповідно до частини першої статті 49 Закону № 2073-IX адміністративний орган повідомляє адресата та заінтересованих осіб про початок адміністративного провадження невідкладно, а за наявності обґрунтованих причин - не пізніше трьох робочих днів після його початку, у порядку, передбаченому цим Законом. У разі, якщо адресат та/або заінтересована особа невідомі, адміністративний орган розміщує повідомлення на своєму офіційному веб-сайті або оприлюднює його в інший визначений законодавством спосіб.
Індивідуальний характер адміністративного акту не виключає здійснення адміністративного провадження у разі, якщо адресат та/або заінтересована особа невідомі.
В такому випадку адміністративний орган здійснює повідомлення не адресно, а шляхом розміщення відповідної публікації на офіційному веб-сайті, та особа, право, свобода чи законний інтерес якої зачіпається справою, може клопотати про отримання статусу заінтересованої особи (частина третя статті 49 Закону № 2073-IX).
У справі, що розглядається, встановлено, що рішення Виконавчого комітету Запорізької міської ради від 29 липня 2025 року № 575/14 не було опубліковано на офіційному вебсайті Міської ради; пункт другий містить формулювання пропозиції "власнику" об`єкта благоустрою (за адресою: місто Запоріжжя, вул. Дослідна станція, 74-76), "розміщеного без відповідних дозвільних документів самостійно, протягом семи календарних днів виконати роботи щодо усунення наслідків порушень Типових правил шляхом демонтажу об`єкта з відновленням його благоустрою".
Таке неперсоніфіковане формулювання оскаржуваного рішення характерно для випадків, коли адресат та/або заінтересована особа достеменно невідомі.
Стаття 16 Закону № 2073-IX передбачає принцип офіційності, згідно з яким адміністративний орган зобов`язаний встановлювати обставини, що мають значення для вирішення справи, і за необхідності збирати для цього документи та інші докази з власної ініціативи, у тому числі без залучення особи витребовувати документи та відомості, отримувати погодження та висновки, необхідні для вирішення справи.
Ненадання особою документів для оформлення паспорта прив`язки - єдиного офіційного джерела ідентифікації суб`єкта у правовідносинах щодо розміщення ТС - унеможливлює встановлення адміністративним органом конкретного адресата відповідного рішення. У такій ситуації адміністративний орган не може бути зобов`язаний здійснювати пошук особи за межами офіційних реєстрів та загальнодоступних джерел, оскільки це створює для нього надмірний тягар і суперечить засадам доцільності та ефективності адміністративної процедури.
Спірне рішення Виконавчого комітету Запорізької міської ради від 29.07.2025 №575/14 «Про усунення наслідків порушень Правил благоустрою території міста Запоріжжя за адресою: вул. Дослідна станція, 74-76 (на підставі акту обстеження території від 14.01.2025 №0343)» є адміністративним актом, прийнятий за результатом адміністративного провадження, ініційованого на підставі виконання адміністративним органом його повноважень у сфері благоустрою населеного пункту.
Щодо твердження апелянта про відсутність порушень прав позивача оскарженим рішенням.
Право учасника адміністративного провадження бути заслуханим реалізується ним шляхом подання до адміністративного органу своїх пояснень та/або заперечень у спосіб, передбачений Законом № 2073-IX для подання заяви (абзац 2 частини першої статті 63 Закону № 2073-IX).
Таке право спрямоване на те, щоб особа, щодо якої адміністративний орган збираються прийняти рішення, мала можливість підтвердити свій інтерес та оскаржити фактичні обставини, встановлені суб`єктом владних повноважень, або запропонувати альтернативні, менш обтяжливі способи досягнення цілей суб`єкта владних повноважень.
Проте процедурне право на участь у адміністративному провадженні, передбачене статтею 49 та 63 Закону № 2073-IX, не є безумовним, оскільки не може бути використано для захисту позиції особи, яка прямо суперечить закону.
Паспорт прив`язки на тимчасову споруду оформлюється органом з питань містобудування та архітектури (пункт 2.10. Порядок № 244).
Так, орган з питань містобудування та архітектури як суб`єкт владних повноважень, що погоджує паспорт прив`язки, володіє інформацією про місце розташування ТС на конкретній земельній ділянці, технічні характеристики споруди, замовника та терміни розміщення ТС тощо.
У справі, що розглядається, Виконавчий комітет Запорізької міської ради перед прийняттям оскаржуваного рішення залучив КП "Муніципальна варта" для огляду і документування порушення, звернувся до Департаменту архітектури та містобудування для перевірки наявності дозвільних документів (паспорту прив`язки), запитав у Департаменту управління активами про надання земельної ділянки у користування.
Тобто відповідач без залучення позивача самостійно з`ясував обставини розміщення спірної тимчасової споруди на об`єкті благоустрою без отримання паспорта прив`язки.
За висновками Верховного Суду, якщо особа, яка фактично використовує або пов`язує свою діяльність з ТС, не вчинила жодних юридично значущих дій для легалізації такого об`єкта (зокрема, не звернулася за оформленням паспорта прив`язки), адміністративний орган не може нести негативні процедурні наслідки неможливості її ідентифікації. Інше тлумачення призводило б до покладення на суб`єкта владних повноважень надмірного та непропорційного обов`язку, який фактично заохочував би ухилення від виконання вимог закону.
Таким чином, у випадку встановлення порушення у сфері благоустрою, вчиненого невідомою особою, при вирішенні адміністративного провадження для виконання вимог статті 49 Закону № 2073-IX адміністративному органу достатньо розміщення інформації (повідомлення) на своєму офіційному вебсайті або оприлюднення його в інший визначений законодавством спосіб.
Розглядаючи цю справу, судом встановлено, що металеві збірно-розбірні конструкції розміщені на об`єкті благоустрою м. Запоріжжя за адресою: вул. Дослідна станція, 74-76 без оформлення передбаченого законом паспорта прив`язки.
Закон не допускає розміщення тимчасових споруд без відповідних дозвільних документів.
На момент прийняття виконавчим комітетом оскаржуваного рішення у позивача був відсутній діючий паспорт прив`язки тимчасової споруди, а також діючий договір на право користування місця для розташування тимчасової споруди, отже у відповідача були всі законні підстави для прийняття оскаржуваного рішення. 
Відсутність паспорта прив`язки та договору автоматично переводить об`єкт у статус такого, що встановлений без належних дозволів. У таких випадках органи місцевого самоврядування мають право приймати рішення про демонтаж згідно зі своїми повноваженнями.
Водночас необхідно зазначити, що позивач у своїх процесуальних документах зайняв суперечливу позицію щодо обізнаності існуючого порушення з її боку та отриманого повідомлення 10.10.2025 року що згідно рішення виконавчого комітету ЗМР від 29.07.2025 року №575/18 металева конструкція підлягає демонтажу. З одного боку, ФОП ОСОБА_1 оскаржує рішення про демонтаж спірної тимчасової споруди, стверджуючи про порушення її прав як особи, яка здійснює підприємницьку діяльність. З іншого боку, позивач не зазначила, що нею подавалися документи на продовження паспорта/договору завчасно у зв`язку з чим можлива бездіяльність дозвільного органу.
Відсутність паспорта прив`язки тимчасової споруди у Департаменті архітектури та містобудування означає, що жодна особа офіційно не зверталася за оформленням дозвільних документів на встановлення спірної тимчасової споруди за адресою: АДРЕСА_1 .
За таких обставин Виконавчий комітет Запорізької міської ради на момент прийняття рішення від 29.07.2025 року №575/18 об`єктивно не міг встановити конкретну особу - власника тимчасової споруди.
Колегія суддів наголошує, що адміністративний орган не може бути зобов`язаний встановлювати особу, яка вчинила правопорушення, якщо така особа свідомо уникає ідентифікації шляхом ненадання відповідних документів або неоформлення передбачених законом дозвільних документів.
Крім того, оскаржуване рішення Виконавчого комітету Запорізької міської ради від 29.07.2025 року №575/14 має відкладальну умову демонтажу та передбачає добровільний порядок усунення порушень благоустрою, надаючи власнику ТС можливість протягом семи календарних днів самостійно виконати роботи щодо демонтажу об`єкта та відновлення благоустрою території (п.2 рішення ас10).
Тобто відповідач дотримався процедурних вимог щодо повідомлення про адміністративне провадження в умовах невідомості адресата та запропонував найменш обтяжливий спосіб виконання законодавчих вимог - добровільний демонтаж тимчасової споруди її власником.
Лише у разі невиконання вимог оскаржуваного рішення у добровільному порядку Виконавчий комітет Запорізької міської ради передбачив можливість примусового виконання рішення Департаментом муніципального управління.
Такий підхід відповідає принципу пропорційності, передбаченому пунктом 8 частини другої статті 2 КАС України та статтею 11 Закону № 2073-IX, оскільки забезпечує баланс між публічним інтересом у дотриманні правил благоустрою та приватними інтересами осіб, які потенційно можуть бути пов`язані зі спірною тимчасовою спорудою.
Колегія суддів також звертає увагу на те, що відсутність паспорта прив`язки тимчасової споруди є безумовною підставою для її демонтажу відповідно до пункту 2.29 Порядку № 244, а право на участь в адміністративному провадженні, передбачене статтею 17 та 49 Закону № 2073-IX, не може бути використане для легалізації об`єкта, розміщеного з порушенням встановленого законом порядку, зокрема без отримання обов`язкових дозвільних документів.
Участь особи в адміністративному провадженні покликана забезпечити можливість надання пояснень щодо фактичних обставин справи, подання доказів та заперечень проти висновків адміністративного органу, а також пропозицію альтернативних способів вирішення спірної ситуації.
Проте у справі, що розглядається, факт самовільного встановлення тимчасової споруди без паспорта прив`язки є безспірним, що підтверджується актом обстеження території від 14 січня 2025 року № 0343 та обставинами справи.
За таких обставин залучення позивача до участі в адміністративному провадженні не могло змінити висновку про необхідність демонтажу самовільно встановленої тимчасової споруди, оскільки ФОП ОСОБА_1 об`єктивно не могла надати паспорт прив`язки або інші дозвільні документи на розміщення спірної тимчасової споруди.
Колегія суддів підкреслює, що порушення вимог адміністративної процедури може бути підставою для визнання рішення суб`єкта владних повноважень протиправним лише за умови, якщо таке порушення є істотним - тобто таким, що вплинуло або могло об`єктивно вплинути на суть ухваленого рішення. 
У випадку, коли фактичні обставини справи є безспірними, а правовий результат - визначений законом, формальне недотримання окремих процедурних вимог саме по собі не може слугувати достатньою підставою для скасування рішення суб`єкта владних повноважень.
Водночас скасування правильного по суті рішення лише через процедурні недоліки, коли не існує реальної альтернативи вирішення справи, суперечить завданню адміністративного судочинства, визначеному статтею 2 КАС України.
Отже, процедурне право особи на участь у адміністративному провадженні не може переважати над забезпеченням вимог законодавства у сфері благоустрою та містобудування, зокрема над безумовною вимогою щодо наявності паспорта прив`язки для розміщення ТС.
Інший підхід свідчив би, що будь-яка особа, яка самовільно встановила ТС без дозвільних документів, могла б уникнути відповідальності та демонтажу незаконно розміщеного об`єкта шляхом посилання на процедурні порушення з боку органу місцевого самоврядування, навіть якщо такі порушення є незначними або були зумовлені об`єктивною неможливістю встановити адресата адміністративного акта.
Така практика суперечила б принципу добросовісності у здійсненні прав, передбаченому частиною третьої статті 10 Закону № 2073-IX, та фактично заохочувала б до зловживання правом посилання на формальні процедурні недоліки.
Процедурні вимоги Закону № 2073-IX покликані гарантувати захист законних прав особи, а не створювати штучні перешкоди для виконання органами місцевого самоврядування своїх контрольних функцій у сфері благоустрою.
Викладена у цій постанові правова позиція узгоджується з висновками Верховного Суду щодо відмежування правомірного формалізму від надмірного формалізму при оцінці процедурних порушень суб`єктів владних повноважень, викладеними у постановах Верховного Суду від 19 травня 2021 року у справі № 210/5129/17, від 16 грудня 2021 року у справі № 640/11468/20, від 18 січня 2023 року у справі № 500/26/22, від 16 березня 2023 року у справі № 400/4409/21, від 02 липня 2024 року у справі № 440/2984/21.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 23 липня 2009 року у справі "Сутяжник проти росії" (заява № 8269/02) ввів у правовий обіг поняття "правовий пуризм" (надмірний формалізм) - невідступне слідування вимогам процесуальних та/або процедурних норм; надмірно формально суворе (бюрократичне) застосування правових норм і вчинення дій, що мають юридичне значення, без врахування їх доцільності (розумності, добросовісності), обставин конкретної справи, а також необхідності забезпечення ефективної реалізації та/або захисту прав особи та суспільних (публічних) інтересів.
Надання оцінки процедурним порушенням, допущеним під час прийняття суб`єктом владних повноважень рішення, потребує співвідношення двох базових принципів права: "протиправні дії не тягнуть за собою правомірних наслідків" і, на противагу йому, принцип "формальне порушення процедури не може мати наслідком скасування правильного по суті рішення"; межею, що розділяє істотне (фундаментальне) порушення від неістотного, є встановлення такої обставини: чи могло бути іншим рішення суб`єкта владних повноважень за умови безумовного дотримання ним передбаченої законом процедури прийняття такого рішення (пункти 54- 55 постанови від 16 грудня 2021 року у справі № 640/11468/20).
Таким чином, за наслідками розгляду апеляційної скарги рішення суду першої інстанцій слід скасувати і ухвалити нове рішення про відмову у задоволені позову, оскільки доводи апеляційної скарги є обґрунтованими, а висновки суду першої інстанції про недотримання відповідачем положень статті 49 Закону № 2073-IX щодо повідомлення позивача про адміністративне провадження і про необхідність скасування у зв`язку з цим рішення Виконавчого комітету Запорізької міської ради від 29.07.2025 року №575/14 є наслідками неправильного застосування норм матеріального права та помилкового тлумачення адміністративних процедур, і надмірного формалізму при вирішенні спору.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу Виконавчого комітету Запорізької міської ради задовольнити.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 30.12.2025 в адміністративній справі №280/9540/25 скасувати та прийняти у справі нове судове рішення.
У задоволенні позову відмовити.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 31 березня 2026 року та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.
Повне судове рішення складено 02 квітня 2026 року.

Головуючий - суддя Н.А. Олефіренко 

суддя Ю. В. Дурасова 

суддя О.М. Лукманова