П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 квітня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 495/11861/23	

Перша інстанція: суддя Прийомова О.Ю.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого судді - Вербицької Н.В.,
суддів – Джабурії О.В.,
- Кравченка К.В.,
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 18 березня 2026 року про відмову в ухваленні додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про скасування постанов у справах про адміністративне правопорушення,
В С Т А Н О В И Л А:

01.11.2023 року ОСОБА_1 звернувся до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовом до Головного управління Національної поліції в Одеській області про скасування постанов БАБ № 438631 та БАБ № 438632 від 12.02.2023 року у справах про адміністративне правопорушення та закриття проваджень у адміністративних справах.
Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 20 травня 2024 року позов задоволено.
05 березня 2026 року до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області надійшла заява ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення по справі № 495/11861/23 про стягнення судових витрат, а саме сплаченого судового збору у розмірі 2147,2 грн у справі №495/9060/23.
В обґрунтування заяви вказано, що позивач первісно оскаржив постанови БАБ № 438631 та № 438632 від 12.02.2023 року у справі №495/9060/23, однак у задоволені позовних вимог йому було відмовлено, оскільки відповідачем визначено посадову особу ГУНП, а не сам суб`єкт владних повноважень. В подальшому ним подано позов до належного відповідача - Головного управління Національної поліції в Одеській області у даній справі та отримано рішення на свою користь. При цьому, питання повернення сплаченого судового при первісному звернені до суду не вирішено. 
Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 18 березня 2026 року про відмову в ухваленні додаткового рішення.
Не погодившись з відмовою у прийняті додаткового рішення, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невірне застосування судом норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати ухвалу та прийняти нову, якою задовольнити заяву та ухвалити додаткове судове рішення про стягнення судового збору у розмірі 2147,2 грн. Апелянт зазначає, що подання ним первісного позову (справа №495/9060/23), з зазначенням відповідачем лише посадової особи – інспектора поліції, є помилкою, яка мала розповсюджений характер. Однак, в подальшому ним було враховано необхідність з`явлення позовних вимог до суб`єкта владних повноважень, в результаті чого скасовано оскаржувані постанови про накладення адміністративного стягнення. Отже, на переконання апелянта, без первісного звернення до суду його права не були б поновлені під час розгляду даної справи, тому він має право на повернення сплаченого судового збору. 
Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, у якому заперечує проти задоволення апеляційної скарги та просить залишити без змін оскаржувану ухвалу.
Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Згідно приписів ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Частиною першої статті 132 КАС України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Надаючи оцінку праву позивача на компенсацію сплаченого судового збору, колегія суддів виходить з того, що особа на користь якої винесено судове рішення має право на повернення судового збору сплаченого виключно у межах відповідної справи та за рахунок суб`єкта владних повноважень, який є відповідачем у тій справі.
Звертаючись із заявою про ухвалення додаткового рішення ОСОБА_1 просить стягнути із Головного управління Національної поліції в Одеській області у справі № 495/11861/23 судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 2147,20 грн. 
Відповідно до копії квитанції 211899788 від 12.06.2023 сплатив судовий збір у розмірі 2147,20 грн за звернення до суду із позовом у межах справи № 495/6090/23. Відповідачем у вказаній справі визначено поліцейського Білгород-Дністровського РВП в Одеській області Крецу Віктора Анатолійовича. Головне управління Національної поліції в Одеській області до розгляду справи не залучалось. 
30 серпня 2023 року Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у справі № 495/6090/23 прийняв рішення, яким у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до поліцейського Білгород Дністровського РВП в Одеській області Крецу Віктора Анатолійовича про скасування постанов по справі про адміністративне правопорушення - відмовлено. 
18 жовтня 2023 року постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 30 серпня 2023 року скасовано. Прийнято нове судове рішення, яким відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до поліцейського Білгород-Дністровського РВП в Одеській області Крецу Віктора Анатолійовича про скасування постанов про накладення адміністративного стягнення, але з інших підстав. 
Отже, в даному випадку відсутні підстави для стягнення судового збору на користь позивача у справі №495/11861/23, оскільки судовий збір сплачений у іншій справі № 495/6090/23, за результатом розгляду якої у задоволені позову відмовлено.
Судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно та у достатньому обсязі встановив обставини справи, і правомірно відмовив в ухваленні додаткового рішення з додержанням норм процесуального права, що відповідно до ст.316 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали суду першої інстанції без змін.
Відповідно до ч.2 ст.328 КАС України у касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду першої інстанції про забезпечення позову, заміну заходу забезпечення позову, ухвали, зазначені у пунктах 3, 4, 12, 13, 17, 20 частини першої статті 294 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.
Враховуючи зазначене, оскаржена ухвала суду першої інстанції про відмову в ухваленні додаткового рішення (п.15 ч.1 ст.294 КАС України), після її перегляду в суді апеляційної інстанції, не може бути оскаржена у касаційному порядку.
Керуючись ст.ст.286, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 272 КАС України, судова колегія
П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 18 березня 2026 року – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий: Н.В. Вербицька

Суддя: О.В. Джабурія

Суддя: К.В. Кравченко