Справа № 128/115/26 
Провадження № 33/801/306/2026
Категорія: 156 
Головуючий у суді 1-ї інстанції Саєнко О. Б.
Доповідач: Оніщук В. В.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 березня 2026 року	м. Вінниця	

Суддя Вінницького апеляційного суду Оніщук В. В., з участю секретаря судового засідання Ходакової М. Г., розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 – адвоката Сивенюка Олександра Миколайовича – на постанову Вінницького районного суду Вінницької області від 02 березня 2026 року у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою тупик АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

Постановою Вінницького районного суду Вінницької області від 02 березня 2026 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, а також стягнуто в дохід держави судовий збір у розмірі 665,60 грн.
У постанові суду зазначено, що 10 січня 2026 року о 21 год 47 хв в с-щі Стрижавка, Вінницького району Вінницької області, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ВАЗ 21081», д. н. з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння; огляд проводився у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу в процесі безперервної відеофіксації, за допомогою приладу Alcotest Drager 7510, результат огляду позитивний – 1,54 проміле. Своїми умисними діями водій ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
При ухваленні оскаржуваної постанови суд першої інстанції виходив з того, що вина ОСОБА_1 доведена належними та допустимими доказами.
Не погодившись із вказаною постановою суду, захисник Кулісіді В. К. подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність постанови суду першої інстанції, просить її скасувати, провадження у справі закрити.
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що матеріали справи не містять належних доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом, висновки суду щодо цього факту ґрунтуються на припущеннях.
У протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено належної назви та серійного номеру технічного засобу, за допомогою якого здійснювалась фіксація подій 10 січня 2026 року, а тому долучені до справи відеозаписи є неналежними доказами.
На відеозаписі не зафіксовано наявність у ОСОБА_1 будь-яких ознак сп`яніння, а тому ОСОБА_1 не був зобов`язаний виконувати вимоги поліцейських та проходити відповідний огляд.
У судовому засіданні адвокат Сивенюк Олександр Миколайович апеляційну скаргу підтримав з посиланням на викладені у ній підстави.
Заслухавши пояснення захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, проаналізувавши наведені в апеляційній скарзі доводи, перевіривши матеріали справи і дослідивши обставини справи, апеляційний суд дійшов таких висновків.
Згідно зі статтею 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Відповідно до вимог статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення в першу чергу зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, а також чи винна дана особа в його вчиненні і чи підлягає вона адміністративній відповідальності, і лише після цього вирішувати питання про можливість накладення адміністративного стягнення.
Положеннями частини сьомої статті 294 КУпАП передбачено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.
Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).
Відповідно до положень п. п. 1.1, 1.3 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Згідно із пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Законодавець саме з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, життя та здоров`я його учасників, поклав на водіїв транспортних засобів додаткові обов`язки, зокрема – пройти на вимогу працівника поліції в установленому порядку огляд для визначення стану сп`яніння.
Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає, зокрема, за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Відповідно до змісту статті 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року № 1452/735 (далі – Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі – поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. 
Ознаками алкогольного сп`яніння відповідно до пункту 3 Розділу І Інструкції є запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів; порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці.
Відповідно до пункту 6 Розділу І Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться:
- поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби);
- лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
Положеннями п. 7 Розділу І Інструкції передбачено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення. 
За ч. 2 статті 266 КУпАП під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У результаті дослідження матеріалів справи в ході апеляційного розгляду встановлено такі обставини.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ЕПР1 № 563654, 10 січня 2026 року о 21 год 47 хв в с-щі Стрижавка, вул. Тупик Київський, 17, Вінницького району Вінницької області, ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ВАЗ 21081», д. н. з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням спеціального технічного приладу газоаналізатора «Alcotest Drager 7510», результат 1,54 проміле. Тест № 517. Від керування транспортним засобом відсторонений шляхом залишення транспортного засобу на місці без порушень ПДР. Своїми умисними діями водій ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. У протоколі ОСОБА_1 власноруч зазначив: «я просто розвернув машину мене не було в машині мене не було в машині свідки були що є свідки були» (а. с. 2).
Як видно із чеку приладу «Драгер Алкотест 7510» № ARND-0057 (тест № 517 від 10 січня 2026 року) результат огляду ОСОБА_1 1,54 проміле (а. с. 4).
Відповідно до акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, огляд ОСОБА_1 проводився за допомогою приладу «Alcotest Drager 7510». Результат огляду – 1,54 проміле (а. с. 6).
Також до матеріалів справи долучено відеозаписи із нагрудних камер поліцейських, де зафіксовано о 21 год 47 хв працівники поліції підходять до ОСОБА_1 , представляються, повідомляють про відеофіксацію та запитують у ОСОБА_1 що це за манера керування автомобілем. Той відповідає, що просто розвертався. Поліцейський запитує у ОСОБА_1 що потрібно вмикати при розвороті, на що ОСОБА_1 відповідає, що потрібно вмикати «аварійку». Поліцейський повідомляє, що при розвороті потрібно подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку. Просить пред`явити посвідчення водія, перевіряє документи, запитує ОСОБА_1 за кимось приїхав, той відповідає, що просто запаркував автомобіль.
О 21 год 51 хв працівник поліції запитує чи ОСОБА_1 щось вживав, той відповідає, що трохи вживав. Поліцейський просить його дихнути, повідомляє, що у нього наявні ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці. ОСОБА_1 відповідає, що він не виїжджав на трасу. Поліцейський пропонує пройти огляд на стан сп`яніння. ОСОБА_1 відповідає, що він поставить машину і більше не буде їхати, він автомобілем не керував, просто розвернувся і запаркував автомобіль. Повідомляє, що він вживав алкоголь і знає, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння. 
О 21 год 53 хв працівник поліції вдруге пропонує пройти огляд на стан сп`яніння. ОСОБА_1 повідомляє, що він вживав алкоголь, просить виписати йому штраф за те, що не увімкнув світловий покажчик повороту, просить ввійти у положення. Поліцейські роз`яснюють, що за таких обставин він може пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або у лікарні. 
О 21 год 54 хв поліцейський знову пропонує ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. ОСОБА_1 запитує для чого проходити огляд, якщо він знає, що вживав алкоголь. Поліцейський роз`яснює, що така процедура передбачена законом. ОСОБА_1 знову повідомляє, що просто розвернув автомобіль.
О 21 год 56 хв поліцейський фіксує на бодікамеру відеозапис із автомобільного реєстратора службового автомобіля, де зафіксовано рух автомобіля «ВАЗ 21081», д. н. з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 .
О 21 год 57 хв ОСОБА_1 вимагає повернути йому його документи, бо він не виїжджав на трасу. Поліцейський знову пропонує йому пройти огляд на стан сп`яніння.
О 21 год 58 хв ОСОБА_1 телефонує своїй матері та передає телефон одному із поліцейських.
О 22 год 01 хв поліцейський демонструє ОСОБА_1 відеозапис із автомобільного реєстратора службового автомобіля, де зафіксовано факт керування ним транспортним засобом та вкотре пропонує пройти огляд на стан сп`яніння, а також роз`яснює наслідки відмови від проходження огляду.
О 22 год 03 хв ОСОБА_1 погоджується пройти огляд. Поліцейський робить контрольний замір повітря. Роз`яснює процедуру проведення огляду. ОСОБА_1 просить пред`явити йому документи на «Драгер». Поліцейський надає йому відповідні документи, після чого ОСОБА_1 продуває «Драгер», результат позитивний – 1,54 проміле.
Поліцейські починають складати адміністративні матеріали та о 22 год 50 хв ознайомлюють із ними ОСОБА_1 . Він знову повторює, що він не керував транспортним засобом, а просто розвернув машину. 
О 22 год 57 хв поліцейський роз`яснює ОСОБА_1 його права.
О 22 год 58 хв ОСОБА_1 власноруч викладає письмові пояснення у протоколі. 
О 23 год 02 хв поліцейські видають ОСОБА_1 тимчасовий дозвіл на право керування транспортними засобами.
Поліцейські відсторонюють ОСОБА_1 від керування автомобілем. Автомобіль залишається на місці зупинки. 
З огляду на встановлені обставини справи апеляційний суд виснує, що доводи апеляційної скарги спрямовані виключно на уникнення відповідальності та не спростовують правильних висновків суду першої інстанції, зводяться до незгоди із ними.
Так, факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 зафіксований на відеозаписах із нагрудних камер поліцейських і службового автомобіля та неодноразово був підтверджений ним працівникам поліції. При цьому твердження скаржника про те, що автомобілем він не керував, а просто розвернув його суд не бере до уваги як безпідставні.
ОСОБА_1 пройшов огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, із результатами огляду погодився.
Доводи захисника про відсутність у протоколі належної назви та серійного номеру технічного засобу, за допомогою якого здійснювалась фіксація подій, апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки у протоколі у графі «Технічний засіб відеозапису» зазначено серійні номери двох нагрудних камер поліцейських – 473376, 473372, відеозаписи із яких долучено до матеріалів справи.
Вимоги про зазначення у протоколі належної назви технічного засобу чинне законодавство не містить.
На вказаних відеозаписах повно та послідовно зафіксовано усі події, а тому такий доказ є належним та допустимим.
Також суд відхиляє доводи захисника про те, що на відеозаписі не зафіксовано наявність у ОСОБА_1 будь-яких ознак сп`яніння, а тому ОСОБА_1 не був зобов`язаний виконувати вимоги поліцейських та проходити відповідний огляд.
Так, повноваженнями на виявлення ознак сп`яніння наділені саме працівники поліції, які безпосередньо здійснюють спілкування із водієм на місці події. До того ж фіксація за відеозаписі такої ознаки сп`яніння як запах алкоголю з порожнини рота є неможливою, про що стороні захисту мало би бути відомо.
Решта доводів апеляційної скарги факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння не спростовує.
У рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 26 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі. 
Оцінивши матеріали справи та наведені докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, своєчасному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, апеляційний суд приходить до висновку, що факт вчинення ОСОБА_1 10 січня 2026 року адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, доведено повністю та поза розумним сумнівом, а тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про притягнення його до адміністративної відповідальності. Твердження скаржника про відсутність в діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є надуманими та безпідставними.
Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП та відповідає положенням ст. ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення.
Строки накладення адміністративного стягнення, передбачені ст. 38 КУпАП, не пропущені.
Ураховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, тому її необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення.
Керуючись ст. ст. 245, 280, 294 КУпАП, суд апеляційної інстанції,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 – адвоката Сивенюка Олександра Миколайовича – залишити без задоволення.
Постанову Вінницького районного суду Вінницької області від 02 березня 2026 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького
апеляційного суду   В. В. Оніщук