УХВАЛА

20 квітня 2026 року 
м. Київ

cправа № 911/3711/20 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Рогач Л. І. - головуючої, Краснова Є. В., Мачульського Г. М.,
перевіривши матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Ермес-Менеджмент"
на рішення Господарського суду Київської області від 16.09.2025 
та постанову Північного апеляційного господарського суду від 03.12.2025
у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Ермес-Менеджмент"
до 1) Головного управління Держгеокадастру у Київській області, 2) Садівничого товариства "Тополька-1"
про усунення перешкод у користуванні правом власності, визнання недійсним свідоцтва про право власності та скасування рішення про державну реєстрацію,
ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю "Ермес-Менеджмент" (далі - ТОВ "Ермес-Менеджмент", позивач, скаржник) звернулося до суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Київській області (далі - Управління Держгеокадастру) та Садівничого товариства "Тополька-1" (далі - СТ "Тополька-1", відповідач-2), в якому просило:
- скасувати наказ Управління Держгеокадастру від 07.08.2013 № КИ/3220881700:05:003/00004164 про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність СТ "Тополька-1";
- визнати недійсним свідоцтво про право власності від 20.09.2013 індексний номер 9701537 видане СТ "Тополька-1" на земельну ділянку площею 0,4872 га, кадастровий номер 3220881700:05:003:2538, цільове призначення - землі загального користування, розташовану на території Вороньківської сільської ради Бориспільського району Київської області;
- скасувати рішення про реєстрацію прав та їх обтяжень державного реєстратора реєстраційної служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції (з відкриттям розділу) індексний номер 60557665 від 20.09.2013 про державну реєстрацію за СТ "Тополька-1", код ЄДРПОУ 26146847, права власності на земельну ділянку площею 0,4872 га, кадастровий номер 3220881700:05:003:2538, цільове призначення - землі загального користування, розташовану на території Вороньківської сільської ради Бориспільського району Київської області.
Позов обґрунтовано тим, що земельна ділянка площею 0,9503 га, кадастровий номер 3220881700:05:003:0539, набута позивачем у власність ще у 2009 році і відповідне право було зареєстровано в установленому порядку. На думку позивача, виділення відповідачем-1 відповідачу-2 за спірним наказом у 2013 році земельної ділянки з кадастровим номером 3220881700:05:003:2538 за рахунок частини земельної ділянки позивача є незаконним. Водночас рішення органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування щодо припинення права власності в зазначених частинах земельної ділянки, що належать позивачу, не приймалося.
Господарський суд Київської області рішенням від 18.01.2023, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 24.01.2024, позов задовольнив.
Верховний Суд у постанові від 22.05.2024 касаційну скаргу СТ "Тополька-1" задовольнив частково, постанову Північного апеляційного господарського суду від 24.01.2024, рішення Господарського суду Київської області від 18.01.2023 та додаткове рішення Господарського суду Київської області від 10.04.2023 скасував, справу передав на новий розгляд до Господарського суду Київської області.
За результатами нового розгляду справи Господарський суд Київської області рішенням від 16.09.2025, залишеним без змін Північним апеляційним господарським судом у постанові від 03.12.2025, відмовив у задоволенні позову.
Суди виходили, зокрема, з того, що розпорядження Бориспільської РДА від 28.07.2009 № 2509 про передачу земельної ділянки громадянці ОСОБА_1 прийнято з перевищенням повноважень і з порушенням вимог земельного законодавства.
Суд апеляційної інстанції наголосив, що виходячи з того, що в силу зовнішніх, об`єктивних, явних і видимих природних ознак земельної ділянки з кадастровим номером 3220881700:05:003:0539 площею 0,9503 га, набутої громадянкою ОСОБА_1 та в подальшому проданої позивачеві та поділеної ним, як громадянка ОСОБА_1 , так і позивач, проявивши розумну обачність, могли і повинні були знати про те, що ця ділянка частково належить до земель водного фонду, набуття приватної власності на які є неможливим. Колегія суддів дійшла висновку, що право позивача на означену ним у позові земельну ділянку не підлягає захисту, оскільки є набутим із порушенням вимог закону та на підставі актів органів влади, виданих із перевищенням повноважень, оскільки набуття права власності на земельну ділянку, з якої виділена ділянка, право на яку просить захистити позивач, є відповідно до вимог закону неможливим.
ТОВ "Ермес-Менеджмент" через підсистему "Електронний суд" звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Господарського суду Київської області від 16.09.2025 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 03.12.2025, у якій просить оскаржувані рішення скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану касаційну скаргу передано на розгляд колегії суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду: Рогач Л. І. - головуюча, Краснов Є. В., Мачульський Г. М.
Верховний Суд ухвалою від 09.03.2026 вказану касаційну скаргу залишив без руху, встановив строк для усунення недоліків касаційної скарги протягом десяти днів з дня вручення цієї ухвали шляхом виконання вимог частини другої статті 287 ГПК України та пункту 5 частини другої статті 290 ГПК України і узгодження доводів касаційної скарги з підставами касаційного оскарження судових рішень у виключних випадках, встановлених частиною другою статті 287 ГПК України з урахуванням вказаного у цій ухвалі, та зазначення відповідних випадків касаційного оскарження, визначених у конкретних пунктах частини другої статті 287 ГПК України.
Від ТОВ "Ермес-Менеджмент" до Верховного Суду надійшла заява про усунення недоліків касаційної скарги. 
Перевіривши матеріали касаційної скарги (з урахуванням усунення недоліків), колегія суддів вирішила, що її подано з дотриманням вимог статей 287- 291 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).
Відповідно до частини четвертої статті 294 ГПК України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначається підстава (підстави) відкриття касаційного провадження.
Згідно з частиною другою статті 287 ГПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 310 цього Кодексу.
У касаційній скарзі з урахуванням уточнень скаржник посилається на порушення судом першої та апеляційної інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права за наявності випадків, передбачених пунктами 1, 4 частини другої статті 287, пунктів 1, 4 частини третьої статті 310 ГПК України.
Обґрунтовуючи наявність випадку касаційного оскарження судових рішень, визначених пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України, ТОВ "Ермес-Менеджмент" вказує на неврахування судами першої та апеляційної інстанцій правових висновків Верховного Суду, викладених:
- у постановах від 20.05.2025 у справі № 906/57/24, від 19.11.2025 у справі № 914/2659/23, від 30.04.2025 у справі № 361/3406/18, від 14.12.2021 у справі № 361/3579/18, від 09.02.2022 у справі № 361/3407/18, від 28.05.2025 у справі № 372/1991/21 щодо застосування статті 85 Водного кодексу України, 58, 59 Земельного кодексу України;
- у постановах від 20.10.2020 у справі № 372/2650/17, від 15.09.2021 у справі № 570/1721/20, від 25.01.2023 у справі № 372/2093/19, від 08.11.2023 у справі № 372/4149/18 щодо того, що підтвердженням обставин належності земельної ділянки до земель водного фонду може бути відповідна земельно-технічна експертиза;
- у постановах від 28.05.2025 у справі № 372/1991/21, від 08.11.2023 у справі № 372/4149/18 щодо того, що застосовуючи статті 85 Водного кодексу України, 58, 59 Земельного кодексу України, суди повинні встановити фактичні обставини справи на момент виникнення спірних правовідносин відповідно до диспозиції зазначених норм та на підставі наданих сторонами доказів, надати оцінку юридичним фактам, що мають значення для справи, зокрема, встановити категорію землі, факт її зміни та підстави цієї зміни;
- у постановах від 20.06.2023 у справі № 633/408/18, від 05.06.2018 у справі № 338/180/17, від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16, від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15-ц, від 22.10.2019 у справі № 923/876/16, від 16.06.2020 у справі № 145/2047/16-ц щодо того, що право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам;
- у постановах від 19.01.2022 у справі № 363/2877/18, від 16.02.2022 у справі № 363/669/17, від 18.01.2023 у справі № 369/10847/19, від 23.12.2023 у справі № 916/1517/22 щодо того, що зайняття земельних ділянок, зокрема, шляхом часткового накладення, треба розглядати як таке, що не пов`язане з позбавленням власника володіння цим майном, тому ефективним способом захисту права, яке позивач як власник земельних ділянок вважає порушеним, є усунення перешкод у користуванні належним йому майном;
- у постановах від 04.09.2019 у справі № 265/6582/16-ц, від 12.06.2019 у справі № 487/10128/14-ц, від 15.06.2021 у справі № 904/5726/19, від 18.01.2023 у справі № 488/2807/17, щодо того, що згідно з принципом jura novit curia ("суд знає закони") неправильна юридична кваліфікація позивачем і відповідачами спірних правовідносин не звільняє суд від обов`язку застосувати для вирішення спору належні приписи юридичних норм;
- у постановах від 12.06.2024 у справі № 910/12748/22 щодо того, що встановлення судами обставин, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів, є окремою підставою для оскарження судових рішень та їх скасування.
Крім того, скаржник вважає, що суди першої та апеляційної інстанцій не дослідили наведені у касаційній скарзі зібрані у справі докази, встановили обставини, що мають суттєве значення для справи, на підставі недопустимих доказів, чим у свою чергу, порушили вимоги статей 86, 236 ГПК України.
Враховуючи доводи касаційної скарги (з урахуванням усунення недоліків), колегія суддів дійшла висновку, що матеріали скарги є достатніми для відкриття касаційного провадження за наявності випадків касаційного оскарження судових рішень, передбачених пунктами 1, 4 частини другої статті 287 ГПК України. 
За змістом статті 295 ГПК України учасники справи мають право подати до суду касаційної інстанції відзив на касаційну скаргу в письмовій формі протягом строку, встановленого судом касаційної інстанції в ухвалі про відкриття касаційного провадження. Оскільки подання відзиву на касаційну скаргу в письмовій формі є правом учасників справи, то у разі реалізації такого права суд касаційної інстанції встановлює відповідний строк для подання зазначеного відзиву.
Керуючись статтями 234, 235, 287- 291, 294, 295, 301 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
1. Відкрити касаційне провадження у справі № 911/3711/20 за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Ермес-Менеджмент" на рішення Господарського суду Київської області від 16.09.2025 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 03.12.2025 і здійснити перегляд оскаржуваних судових рішень у відкритому судовому засіданні  03 червня 2026 року о 14:00 у приміщенні Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду за адресою: м. Київ, вул. О. Копиленка, 6, в залі судових засідань № 10 (кабінет № 332). 
2. Учасники справи мають право подати до Верховного Суду відзиви на касаційну скаргу до 14 травня 2026 року, відсутність яких не перешкоджатиме здійсненню касаційного перегляду.
3. Інформацію щодо розгляду справи можна отримати на сторінці суду на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі Інтернет за вебадресою: http://supreme.court.gov.ua.
4. Довести до відома учасників справи, що їхня явка в судове засідання є необов`язковою. Верховний Суд також роз`яснює про право сторін подати заяви про розгляд справи за їх відсутності, а також про їхнє право брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції у порядку статті 197 Господарського процесуального кодексу України.
5. Витребувати з Господарського суду Київської області/Північного апеляційного господарського суду матеріали справи № 911/3711/20. 
6. Копію ухвали надіслати до Господарського суду Київської області та Північного апеляційного господарського суду.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
Головуюча Л. Рогач
Судді Є. Краснов
Г. Мачульський