номер провадження справи 33/10/26

ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
06.04.2026 Справа № 908/213/26
м.Запоріжжя Запорізької області 

Господарський суд Запорізької області у складі судді Мірошниченка М.В., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін матеріали справи № 908/213/26
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Газопостачальна компанія “Нафтогаз Трейдинг” (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, буд. 1, ідентифікаційний код 42399676)
до відповідача: Державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Запорізькій області (69096, м. Запоріжжя, вул.Дніпрогесівська, буд. 7, ідентифікаційний код 38362980)
про стягнення 73644,40 грн. 
СУТЬ СПОРУ:

До Господарського суду Запорізької області звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю “Газопостачальна компанія “Нафтогаз Трейдинг” з позовом до відповідача: Державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Запорізькій області про стягнення 73644,40 грн., у тому числі основний борг у сумі 61521,84 грн., пеня у сумі 9727,95 грн., 3% річних у сумі 1157,35 грн., інфляційні втрати у сумі 1237,26 грн.
Позовні вимоги обґрунтовано порушенням відповідачем зобов`язань за договором постачання природного газу № 07-8230/24-БО-Т від 27.12.2024 щодо оплати спожитого природного газу за період з січня по квітень 2025 року.
Позов заявлено на підставі норм ст. ст. 11-16, 258, 509, 525, 526, 530, 549, 610-612, 625, 629, 655, 692, 712 Цивільного кодексу України. 
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.01.2026 позовну заяву передано на розгляд судді Мірошниченку М.В.
У позовній заяві викладено клопотання здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.
Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 04.02.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №908/213/26, присвоєно справі номер провадження 33/10/26. Розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами без проведення судового засідання. Встановлено відповідачу строк для надання відзиву - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі; для надання заперечень на відповідь на відзив - протягом 5 днів з дня отримання відповіді на відзив. Встановлено позивачу строк для надання суду відповіді на відзив - протягом 5 днів з дня отримання відзиву на позов. Повідомлено сторін, що додаткові письмові докази, клопотання, заяви, пояснення необхідно подати у строк до 06.03.2026.
Копію ухвали доставлено до електронних кабінетів сторін 04.02.2026 після 17-ї години.
Згідно з ч. 6 ст. 242 ГПК України, якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.
Враховуючи викладене, ухвала вважається врученою сторонам 05.02.2026.
19.02.2026 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач просить відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що в діях відповідача відсутні ознаки порушення зобов`язання щодо оплати за договором, тому у позивача відсутні підстави для стягнення штрафних санкцій за невиконання умов договору. Вказує, що відповідач є бюджетною установою, всі фінансові операції якої здійснюються виключно через органи Державної казначейської служби України. Чинним законодавством, що регулює відносини у сфері публічних закупівель, не передбачено збільшення обсягів закупівлі та збільшення загальної вартості договору. Відповідач вважає, що позивач, маючи інформацію про перевищення обсягів споживання природного газу, не скористався передбаченими договором та законодавством механізмами припинення або обмеження газопостачання, що призвело до формування спірної заборгованості та подальшого звернення до суду.
Суд прийняв відзив до розгляду.
Також 19.02.2026 від відповідача надійшла заява про зменшення заявлених до стягнення штрафних санкцій.
23.02.2026 від позивача надійшли заперечення на заяву відповідача про зменшення пені, 3% річних та інфляційних втрат. 
23.02.2026 позивач надав відповідь на відзив, у якій спростував заперечення відповідача проти позову, просить задовольнити позов у повному обсязі.
Суд прийняв відповідь на відзив до розгляду.
02.03.2026 від відповідача надійшли заперечення на відповідь позивача (сформовані в системі «Електронний суд» 27.02.2026), в яких відповідач зауважив, що в діях відповідача відсутні ознаки порушення зобов`язання щодо оплати за договором, тому у позивача відсутні підстави для стягнення штрафних санкцій за невиконання умов договору. 
Суд прийняв до розгляду заперечення на відповідь на відзив.
Суд дійшов висновку, що наявних у справі доказів достатньо для вирішення спору по суті. 
Розгляд справи здійснювався без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. У зв`язку з цим відповідно до ч. 3 ст. 222 ГПК України фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалось.
Розглянувши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

27.12.2024 Товариством з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» (далі – постачальник, позивач) та Державним пожежно-рятувальним загоном Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Запорізькій області (далі – споживач, відповідач) було укладено договір № 07-8230/24-БО-Т постачання природного газу (далі – договір). 
Відповідно до п. 1.1 договору постачальник зобов`язується поставити споживачу природний газ (далі також – газ) за ДК 021:2015 код 09120000-6 «Газове паливо» (природний газ), а споживач зобов`язується прийняти його та оплатити на умовах цього договору. 
Згідно з п. 2.1 договору постачальник передає споживачу на умовах цього договору замовлений споживачем обсяг (об`єм) природного газу з 01 січня 2025 року п 30 квітня 2025 року (включно) в кількості 14,00000 тис. куб.м., в тому числі по місяцях:
- січень 2025 року – 5,21210 тис. куб.м.;
- лютий 2025 року – 4,35109 тис. куб.м.;
- березень 2025 року – 3,60507 тис. куб.м., 
- квітень 2025 року – 0,83174 тис. куб.м.
Додатковою угодою №2 від 11.02.2025 до договору сторони визначили обсяг постачання природного газу в кількості 13,59056 тис. куб.м., в тому числі по місяцях:
- січень 2025 року – 5,21210 тис. куб.м.;
- лютий 2025 року – 4,35109 тис. куб.м.;
- березень 2025 року – 3,60507 тис. куб.м., 
- квітень 2025 року – 0,73174 тис. куб.м.
На виконання умов договору позивач у період з січня 2025 року по квітень 2025 року передав у власність відповідача природний газ на загальну суму 235320,04 грн., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу: 
від 12.02.2025 за січень 2025 року на суму 88287,10 грн.; 
від 11.03.2025 за лютий 2025 року на суму 82936,84 грн.; 
від 11.04.2025 за березень 2025 року на суму 61521,84 грн.; 
від 12.05.2025 за квітень 2025 року на суму 2574,26 грн. 
Оформлення приймання-передачі природного газу відбувається у відповідності до пунктів 3.1 – 3.6 договору. 
Пунктом 3.5 договору визначено, що приймання-передача газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному розрахунковому періоді, оформлюється актом приймання-передачі газу. 
Відповідно до підпункту 3.5.1 пункту 3.5 договору споживач зобов`язується надати постачальнику не пізніше 5-го (п`ятого) числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, завірену належним чином копію відповідного акту надання послуг з розподілу/транспортування газу за такий період, що складений між Оператором(ами) ГРМ та/або Оператором ГТС та споживачем, на підставі даних комерційного вузла обліку споживача, відповідно до вимог Кодексу ГТС/Кодексу ГРМ.
У п. 2.3 договору погоджено, що підписанням цього договору споживач дає згоду постачальнику на включення його до реєстру споживачів постачальника (надалі – реєстр або реєстр споживачів), розміщеного на інформаційній платформі Оператора ГТС відповідно до вимог Кодексу ГТС.
Підпунктами 3.5.2-3.5.4 пункту 3.5 договору визначено, що на підставі отриманих від споживача даних та даних щодо остаточної алокації відборів споживача на Інформаційній платформі Оператора ГТС постачальник готує та надає споживачу два примірники акту приймання-передачі за відповідний розрахунковий період (далі також – акт), підписані уповноваженим представником постачальника. 
Споживач протягом 2-х (двох) робочих днів з дати одержання акту зобов`язується повернути постачальнику один примірник оригіналу акту, підписаний уповноваженим представником споживача, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від його підписання. 
У випадку неповернення споживачем підписаного оригіналу акту до 15-го (п`ятнадцятого) числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, а також у випадку розбіжностей між даними, отриманими від споживача відповідно до підпункту 3.5.1 цього пункту, та даних щодо остаточної алокації відборів споживача на Інформаційній платформі Оператора ГТС, обсяг (об`єм) спожитого газу вважається встановленим (узгодженим) відповідно до даних Інформаційної платформи Оператора ГТС та переданим у власність споживачу, а вартість поставленого протягом відповідного розрахункового періоду газу розраховується з урахуванням цін, визначених в розділі 4 цього договору. 
На виконання підпункту 3.5.2 пункту 3.5 договору позивачем було надіслано відповідачу на адресу електронної пошти, зазначену в договорі, примірники актів приймання-передачі природного газу за січень-квітень 2025 року, підписані уповноваженим представником позивача та скріплені печаткою підприємства. 
Так, акт за січень 2025 року надіслано 12.02.2025, акт за лютий 2025 року надіслано 11.03.2025, акт за березень 2025 року надіслано 11.04.2025, акт за квітень 2025 року надіслано 13.05.2025, що підтверджується роздруківками сторінок відправленої позивачем електронної пошти.
У п. 13.1 договору сторони домовились, що визнають форми електронних документів, що будуть укладатись сторонами під час дії цього договору з дотриманням вимог щодо реєстрації КЕП/УЕП та печатки (за наявності) засобами телекомунікаційного зв`язку, підписані з використанням спеціалізованих програмних рішень. 
Крім того, позивач надав складені ним накладні від 13.03.2025 (акт за лютий), 15.04.2025 (акт за березень), 14.05.2025 (акт за квітень) на підтвердження надсилання відповідачу цих актів поштою. 
Однак станом на дату складання позовної заяви відповідач не повернув позивачу підписані акти приймання-передачі природного газу за січень-квітень 2025 року. 
Водночас вмотивована письмова відмова від їх підписання, передбачена підпунктом 3.5.3 пункту 3.5 договору, на адресу позивача не надходила. 
Обсяг спожитого відповідачем природного газу підтверджуються відомостями з Інформаційної платформи Оператора ГТС України щодо остаточної алокації відборів споживача, які відображають обсяг природного газу, що був поставлений споживачу, з січня 2025 року по квітень 2025 року з ресурсу позивача. 
Так, на запит позивача Оператором ГТС України – Товариством з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» листом від 22.12.2025 №ТОВВИХ-25-20749 надано відомості з Інформаційної платформи Оператора ГТС щодо обсягів споживання відповідачем газу за ЕІС-кодом 56ХS00012A2R800P, який зазначений у договорі між сторонами, відповідно до яких у січні 2025 року відповідачем спожито природний газ з ресурсу позивача в обсязі 5177,34 куб. м., в лютому 2025 року - в обсязі 4863,59 куб.м., в березні 2025 року - в обсязі 3607,77 куб.м., у квітні 2025 року - в обсязі 150,96 куб.м., що відповідає обсягам, зазначеним позивачем в актах приймання-передачі природного газу за січень-квітень 2025 року. 
Враховуючи, що споживач не виконав свого зобов`язання щодо підписання та повернення постачальнику примірників актів приймання-передачі природного газу за січень-квітень 2025 року, а також не надав у встановлений строк письмової мотивованої відмови від їх підписання, відповідно до умов договору, обсяги спожитого природного газу вважаються узгодженими згідно з даними Інформаційної платформи Оператора ГТС.
Відповідно до пункту 4.1 договору (в редакції додаткової угоди № 2 від 11.02.2025) ціна природного газу за 1000 куб. м газу без ПДВ складає 13658,33 грн., крім того податок на додану вартість за ставкою 20%, ціна природного газу за 1000 куб. м газу з ПДВ – 16390,00 грн., крім того тариф на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи – 501,97 грн. без ПДВ, коефіцієнт, який застосовується при замовленні потужності на добу наперед у відповідному періоді на рівні 1,10 умовних одиниць, всього з коефіцієнтом – 552,167 грн., крім того ПДВ 20% - 110,433 грн., всього з ПДВ – 662,60 грн. за 1000 куб. м. Всього ціна газу за 1000 куб. м з ПДВ, з урахуванням тарифу на послуги транспортування та коефіцієнту, який застосовується при замовленні потужності на добу наперед, становить 17052,60 грн. 
Відповідно до пункту 5.1 договору оплата за природний газ за розрахунковий період (місяць) здійснюється відповідачем виключно грошовими коштами в наступному порядку: 
- 70% вартості фактично переданого відповідно до акту приймання-передачі природного газу – до останнього числа місяця, наступного за місяцем, в якому було здійснено постачання газу. 
Остаточний розрахунок за фактично переданий відповідно до акту приймання-передачі природний газ здійснюється споживачем до 15 числа (включно) місяця, наступного за місяцем, в якому відповідач повинен був сплатити 70% грошових коштів за відповідний розрахунковий період. 
У разі відсутності акту приймання-передачі фактична вартість використаного споживачем газу розраховується відповідно до умов підпункту 3.5.4 пункту 3.5 цього договору. 
Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договір, який в силу вимог частини 1 статті 629 Цивільного кодексу України є обов`язковим для виконання сторонами. 
Згідно з вимогами статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. 
Спірні правовідносини врегульовані договором постачання природного газу № 07-8230/24-БО-Т від 27.12.2024.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Відповідно до вимог частини 1 статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.
Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 
Приписами статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). 
Відповідно до вимог статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). 
Статтею 612 Цивільного кодексу України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов`язання у строк, встановлений договором. 
Як встановлено судом, у період з січня 2025 року по квітень 2025 року відповідач спожив природний газ на загальну суму 235320,04 грн. 
Стосовно доводів відповідача про те, що поставлені позивачем обсяги природного газу перевищують обсяги, погоджені договором та умови публічної закупівлі, суд зауважує, що 
в силу приписів ч. 3 ст. 670 Цивільного кодексу України, якщо покупець прийняв більшу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, він зобов`язаний оплатити додатково прийнятий товар за ціною, встановленою для товару, прийнятого відповідно до договору, якщо інша ціна не встановлена за домовленістю сторін.
Щодо зауважень відповідача про те, що у позивач мав обмежити постачання природного газу відповідачу у разі перевищення замовлених обсягів поставки, суд зазначає, що за умовами погодженого сторонами п. 2.4 договору саме споживач зобов`язується самостійно контролювати обсяги використання природного газу і своєчасно обмежувати (припиняти) використання природного газу у разі перевищення замовлених обсягів або своєчасно (до кінця відповідного розрахункового періоду) надавати постачальнику для оформлення відповідну додаткову угоду на коригування замовлених обсягів за цим договором. В будь-якому випадку, обсяг, визначений в акті приймання-передачі природного газу, оформленого відповідно до п.3.5 цього договору, вважається фактично використаним за цим договором обсягом природного газу.
У пп. 3 п. 6.2 договору також закріплено обов`язок споживача самостійно припиняти (обмежувати) використання природного азу в разі перевищення обсягів використання газу, визначених у п. 2.1 цього договору без їх коригування додатковою угодою. 
Відповідач не обмежив власне споживання природного газу у спірному періоді, фактично спожив обсяг природного газу, зазначений в актах приймання-передачі природного газу за спірний період.
Отже, прийнявши весь поставлений позивачем обсягу природного газу, відповідач зобов`язаний оплатити його на умовах договору.
Відповідач здійснив часткову оплату за поставлений природний газ – в розмірі 173798,20 грн., що підтверджується платіжними інструкціями від 28.02.2025 на суму 16530,79 грн. (оплата за січень 2025 року), від 28.02.2025 на суму 71756,31 грн. (оплата за січень 2025 року), від 25.03.2025 на суму 65936,62 грн. (оплата за лютий 2025 року), від 25.03.2025 на суму 17000,22 грн. (оплата за лютий 2025 року), від 08.07.2025 на суму 639,58 грн. (оплата за квітень 2025 року), від 08.07.2025 на суму 1934,68 грн. (оплата за квітень 2025 року), 
При здійсненні оплат відповідач у платіжних інструкції посилався на акти прийому-передачі природного газу за відповідний місяць, що підтверджує їх отримання відповідачем та визнання визначеного в них обсягу споживання природного газу. 
У п. 5.4 договору сторони погодили черговість зарахування сплачених сум незалежно від призначення платежу, згідно з якою позивач зарахував сплачені відповідачем суми рахунок погашення наявної заборгованості незалежно від призначення платежу, зокрема платежі за квітень 2025 року в сумі 2574,26 грн. були зараховані в рахунок оплати заборгованості за березень 2025 року. Інші платежі були зараховані відповідно до призначення платежу у зв`язку з відсутністю попередньої заборгованості за минулий період.
Таким чином, залишилась неоплаченою сума заборгованості за березень 2025 року в розмірі 58947,58 грн. та за квітень 2025 року в сумі 2574,26 грн., разом – 61521,84 грн. 
Відповідач не виконав свого зобов`язання щодо оплати повної вартості спожитого природного газу в установлений договором строк, чим порушив умови господарського зобов`язання, зокрема вимоги пункту 5.1 договору. 
Розмір заборгованості за поставлений природний газ становить 61521,84 грн.
Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. 
Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. 
За приписами п. 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. 
Пунктом 7.2 договору визначено, що в разі прострочення споживачем строків остаточного розрахунку згідно з пунктом 5.1 та/або строків оплати за пунктом 8.4 цього договору, споживач зобов`язується сплатити постачальнику 3% річних, інфляційні збитки та пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховані від суми простроченого платежу за кожен день прострочення. 
Вказаний пункт договору узгоджується із положеннями ст. ст. 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» згідно з якими платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений ст. 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. 
За прострочення оплати природного газу за березень-квітень 2025 року позивач нарахував пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за загальний період з 16.05.2025 по 16.12.2025 у загальній сумі 9727,95 грн.
Крім того, за прострочення оплати природного газу за березень-квітень 2025 року на підставі ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України позивач нарахував 3% річних за загальний період з 16.05.2025 по 29.12.2025 у загальній сумі 1157,35 грн., а також інфляційні втрати за загальний період червень – листопад 2025 року в загальній сумі 1237,26 грн.
Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір відсотків. 
Розрахунки пені, 3% річних та інфляційних нарахувань судом перевірені та визнані обґрунтованими.
19.02.2026 від відповідача надійшла заява про зменшення заявлених до стягнення штрафних санкцій на 100%, посилаючись на те, що відповідач є державною неприбутковою організацією. Проведення розрахунків здійснюється через органи Державної казначейської служби України виключно в межах бюджетних асигнувань та зареєстрованих бюджетних зобов`язань, а тому можливість проведення платежів об`єктивно залежить від бюджетних процедур та не перебуває у вільному розпорядженні відповідача. Крім того, діяльність відповідача має публічний та соціально значущий характер. Застосування до відповідача значних штрафних санкцій фактично призводить до перерозподілу бюджетних коштів, призначених для забезпечення функціонування підрозділу цивільного захисту, на користь господарюючого суб`єкта, що суперечить принципу пропорційності, відповідальності та публічному інтересу.
23.02.2026 від позивача надійшли заперечення на заяву відповідача про зменшення пені, 3% річних та інфляційних втрат. Позивач зауважив, що відповідач посилається на норми Господарського кодексу України, який втратив чинність ще 28.08.2025. Інфляційні нарахування та 3% річних є різновидом відповідальності, розмір якої у спірних правовідносинах визначений законом і стягнення таких коштів є компенсацією боржника за неправомірне користування коштами позивача, і не є штрафними санкціями. Встановлений положеннями ст. 625 Цивільного кодексу України розмір процентної ставки на рівні 3% річних та компенсаційна функція внаслідок інфляційних нарахувань - це той мінімальний визначений законодавцем розмір грошових виплат, що має на меті гарантоване відновити майнові права кредитора. Також зауважив, що до матеріалів справи відповідач не надав жодного доказу на підтвердження свого майнового стану, наявності/відсутності коштів на рахунках, майна тощо. Несвоєчасність оплати контрагентів прямо перешкоджає виконанню покладених на позивача державою обов`язків, погіршує фінансове становище, впливає на якість та своєчасність надання послуг з поставки газу для інших споживачів природного газу. В той же час, станом на 31.12.2024, відповідно до Звіту позивача про фінансовий стан та фінансові результати, розмір зобов`язань складає 117 375 762 тис. грн. (в тому числі заборгованість перед бюджетом 766 тис. грн.). Фінансовий результат від господарської діяльності за 2025 рік складає 3 850 759 тис. грн. чистого збитку. Позивач вважає, що розмір заявленої пені є співмірним сумі основного боргу, не має карального характеру та відповідає умовам укладеного між сторонами договору. Крім того, з урахуванням стратегічного значення діяльності позивача для функціонування енергетичного сектору держави, забезпечення стабільності розрахунків у сфері постачання природного газу має безпосередній вплив на енергетичну безпеку країни. У зв`язку з цим позивач просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Суд зазначає, що в силу норм ч. ч. 1 – 3 ст. 96 Цивільного кодексу України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями. Юридична особа відповідає за своїми зобов`язаннями усім належним їй майном. Учасник (засновник) юридичної особи не відповідає за зобов`язаннями юридичної особи, а юридична особа не відповідає за зобов`язаннями її учасника (засновника), крім випадків, встановлених установчими документами та законом.
Враховуючи викладене, наявність у відповідача статусу державної неприбуткової організації не звільняє відповідача від обов`язку нести самостійну відповідальність за своїми господарськими зобов`язаннями відповідно до укладеного договору.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідач був обізнаний про обсяги спожитого ним природного газу у спірному періоді та ознайомлений з умовами укладеного ним договору, в тому числі щодо погодженої сторонами відповідальності з порушення умов договору.
Оскільки відповідачем не виконані умови договору щодо оплати отриманого природного газу, він зобов`язаний сплатити на користь позивача пеню, 3% річних та інфляційні втрати від простроченої суми. 
При цьому передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. 
Передбачений у ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України розмір процентів, що підлягають стягненню за порушення грошового зобов`язання, є диспозитивним та застосовується, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Сторони в договорі не передбачили інший розмір процентів річних, а погодили розмір процентів на рівні мінімально визначеного законодавством розміру процентів за користування чужими грошовими коштами, тому суд ухвалив стягнути з відповідача повну суму нарахованих позивачем 3% річних від простроченої суми за весь час прострочення, які визнані судом обґрунтованими. 
Стосовно інфляційних втрат, то відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 24.01.2018 у справі №910/24266/16 вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції є правом кредитора. 
За таких обставин суд ухвалив стягнути з відповідача на корить позивача повну суму нарахованих позивачем інфляційних втрат, які визнані судом обґрунтованими.
Стосовно зменшення розміру пред`явленої до стягнення пені суд зауважує, що за приписами ч. 3 ст. 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Згідно з ч. 3 ст. 74 ГПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Не заперечуючи важливу функцію відповідача у ліквідації наслідків збройної агресії РФ проти України, суд, тим не менш, позбавлений можливості оцінити можливість відповідача об`єктивно виконати грошові зобов`язання перед позивачем у спірному періоді з огляду на ненадання відповідачем жодних доказів на підтвердження неможливості виконання ним господарських зобов`язань у спірному періоді, зокрема, не надано кошторису, відомостей про бюджеті асигнування на відповідні цілі, доказів наявності грошових коштів на рахунках відповідача, доказів відмови органу казначейства в оплаті платіжних доручень відповідача через відсутність бюджетного фінансування, доказів вжиття відповідачем заходів щодо сплати заборгованості та збільшення бюджетних асигнувань з метою оплати боргу тощо. 
За висновком суду, розмір заявленої до стягнення пені не є надмірним та є співмірним сумі основного боргу, відповідає умовам укладеного між сторонами договору.
За таких обставин у суду відсутні підстави для зменшення нарахованої до стягнення пені.
Відповідач не надав доказів оплати заборгованості в сумі 61521,84 грн., розрахунки позивача не спростував, власних розрахунків не надав. 
Враховуючи зазначене, суд задовольнив позовні вимоги в повному обсязі та ухвалив стягнути з відповідача на користь позивача основний борг у сумі 61521,84 грн., пеню в сумі 9727,95 грн., 3% річних у сумі 1157,35 грн., інфляційні втрати у сумі 1237,26 грн.
Згідно п. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
Позовна заява містить вимоги майнового характеру на суму 73644,40 грн. та подана в 2026 році через систему «Електронний суд».
Відповідно до пп. 1 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Законом України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» визначено прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2026 року в розмірі 3328,00 грн. 
Згідно з ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.
Таким чином, судовий збір за розгляд позовної заяви в даній справі про стягнення 73644,40 грн. складає: 3328,00 грн. (мінімальна ставка в розмірі одного прожиткового мінімуму для працездатних осіб) х 0,8 = 2662,40 грн.
За розгляд позовної заяви позивач сплатив судовий збір у сумі 2662,40 грн. платіжною інструкцією №0000030159 від 21.01.2026. Судовий збір зараховано до Державного бюджету України. 
Відповідно до ч. 1 ст. 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору за розгляд позовної заяви в сумі 2662,40 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. 
Керуючись ст. ст. 129, 232, 233, 236, 238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:
Позов задовольнити.
Стягнути з Державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Запорізькій області (69096, м. Запоріжжя, вул.Дніпрогесівська, буд. 7, ідентифікаційний код 38362980) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Газопостачальна компанія “Нафтогаз Трейдинг” (04116, м.Київ, вул. Шолуденка, буд. 1, ідентифікаційний код 42399676) основний борг у сумі 61521,84 грн. (шістдесят ода тисяча п`ятсот двадцять одна грн. 84 коп.), пеню в сумі 9727,95 грн. (дев`ять тисяч сімсот двадцять сім грн. 95 коп.), 3% річних у сумі 1157,35 грн. (одна тисяча сто п`ятдесят сім грн. 35 коп.), інфляційні втрати у сумі 1237,26 грн. (одна тисяча двісті тридцять сім грн. 26 коп.).
Стягнути з Державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Запорізькій області (69096, м. Запоріжжя, вул.Дніпрогесівська, буд. 7, ідентифікаційний код 38362980) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Газопостачальна компанія “Нафтогаз Трейдинг” (04116, м.Київ, вул. Шолуденка, буд. 1, ідентифікаційний код 42399676) витрати з сплати судового збору в сумі 2662,40 грн. (дві тисячі шістсот шістдесят дві грн. 40 коп.).
Видати накази після набрання судовим рішенням законної сили. 

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Центрального апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення. Повне судове рішення складено та підписано 06.04.2026. 

Суддя М.В. Мірошниченко