Справа № 521/21429/25
Номер провадження № 2/521/2072/26
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 лютого 2026 року        м. Одеса
Хаджибейський районний суд міста Одеси у складі:
головуючого судді - Леонова О.С.,
при секретарі судового засідання Должненко В.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу дійсним
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст вимог позовної заяви.
У грудні 2025 року до Хаджибейського районного суду міста Одеси надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу дійсним.
В обґрунтування своїх вимог зазначає, що 03 липня 1998 року ОСОБА_2 (далі - Відповідачі), ОСОБА_3 , який діяв від свого імені та представляв інтереси своєї неповнолітньої доньки ОСОБА_4 продали, а ОСОБА_5 (далі - Позивач) (копію витягу про підтвердження дошлюбного прізвища з Державного реєстру актів цивільного стану додано до позовної заяви) купила однокімнатну квартиру загальною площею 27.3 кв.м., житловою 15.6 кв.м., розташованою за адресою: АДРЕСА_1 (далі - Квартира), на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна № Н/98-0394 від 03 липня 1998 року (далі за текстом - Договір № Н/98-0394), укладений на Одеській універсальній товарній біржі «Центр». Право власності на зазначену Квартиру зареєстровано за Позивачем, що підтверджується довідкою від 17 липня 1998 року, виданої Одеським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості.
Договір між Відповідачами та Позивачам був укладений та зареєстрований на Одеській універсальній товарній біржі «Центр» з підстав, передбачених ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», і нотаріально не посвідчувався.
Відповідно до довідки № 60722/04-04 від 17.10.2025, виданої Комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради право власності на Квартиру зареєстровано за фізичною особою: « ОСОБА_6 » на підставі договору № Н/98-0394 купівлі-продажу нерухомого майна, зареєстрованого на Одеській універсальній товарній біржі «Центр» від 03.07.1998. Реєстровий запис зроблено 17.07.199-8 за реєстровим номером 645 у реєстровій книзі 223пр на сторінці 27.
Позивач звернулась до Центру надання адміністративних послуг Одеської міської ради з метою отримання довідки про склад сім`ї у вересні 2025 року, де в усній формі отримала відповідь, що за, вказаною адресою проживає Позивач та ОСОБА_7 , який помер у ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Відповідно до договору про здачу житлового приміщення в найм № 69 від 27 травня 2010 року, посвідченого Дільницею № 2 Комунального підприємства «ЖКС Хмельницький» Виконавчого комітету Одеської міської ради ОСОБА_7 був зареєстрований у вказаній Квартирі.
Реєстрація колишнього чоловіка перешкоджає позивачці у здійсненні права власності в повному обсязі, вона вимушена нести додаткові витрати по сплаті комунальних послуг, що обчислюються відповідно до кількості зареєстрованих осіб.
Також нотаріуси м. Одеси відмовляють Позивачу у посвідченні угоди продажу належної їй Квартири з підстав недійсності Договору № Н/98-0394 так, як він був укладений на товарній біржі та одним з учасників правочину була неповнолітня дитина, яка не могла бути членом біржі, а тому Договір № Н/98-0394 не відповідає правовим нормам законодавства, які діяли на час реєстрації договору.
У зв`язку з вищевказаним Позивач змушена звернутися до суду.
Рух справи; вирішення судом клопотань, поданих сторонами, узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.
Після надходження справи до Хаджибейського районного суду міста Одеси, головуючого суддю визначено автоматизованою системою документообігу суду, відповідно до ст. 14, 33 ЦПК України.
Ухвалою суду 24.12.2025 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання заперечень (відзиву) на позовну заяву.
Позивачка надала на адресу суду письмове клопотання про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та наполягала на їх задоволенні. 
Відповідачі  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в судове засідання не прибули, про розгляд справи повідомлявся належним чином, за зареєстрованим місцем проживання в порядку статей 128, 130 ЦПК України, рекомендоване повідомлення повернулось до суду із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що судом розцінюється як належне повідомлення. Така позиція суду відповідає судовій практиці з розгляду аналогічних спорів: Постанови Верховного Суду від 21 грудня 2022 року у справі № 757/15603/19 (провадження № 61-7187св22), 30 листопада 2022 року у справі №760/25978/13-ц (провадження № 61-6788св22), 31 серпня 2022 року у справі №760/17314/17).
Окрім того відповідачі про розгляд справи повідомлявся на офіційному веб-сайті суду. 
Відзиву від відповідачів на позов до суду не надходило, заяв про розгляд справи у їх відсутність до суду останні не подавали, що відповідно до вимог цивільного процесуального законодавства не є перешкодою для розгляду справи за наявними у ній матеріалами. 
Згідно ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти вирішення справи в заочному порядку.
Відповідно до ч. 6 ст. 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.
Згідно до п. п. 6, 7 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.
Крім того, ухвала суду про відкриття провадження у даній справі розмішена в Єдиному державному реєстрі судових рішень та на електронному сайті Хаджибейського районного суду міста Одеси, тобто ухвала суду є доступною для ознайомлення та загальновідомою.
Згідно із ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
Відповідно до положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Також, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.
Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.
Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.
В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Отже, у зв`язку із тим, що судом створено всі необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, вжито заходи для належного повідомлення сторін про час та місце розгляду справи, враховуючи, що участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторін, явка учасників судового процесу ухвалою суду не визнана обов`язковою, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи.
Відповідно до ст. 275 ЦПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Отже, суд, у зв`язку з ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди представника позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст. ст. 280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі письмових матеріалів.
Згідно приписів ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд зазначає про наявність підстав для задоволення позовних вимог позивача у повному обсязі, враховуючи таке.
Фактичні обставини, встановлені судом
Судом встановлено, що 03 липня 1998 року ОСОБА_2 (далі - Відповідачі), ОСОБА_3 , який діяв від свого імені та представляв інтереси своєї неповнолітньої доньки ОСОБА_4 продали, а ОСОБА_5 (далі - Позивач) (копію витягу про підтвердження дошлюбного прізвища з Державного реєстру актів цивільного стану додано до позовної заяви) купила однокімнатну квартиру загальною площею 27.3 кв.м., житловою 15.6 кв.м., розташованою за адресою: АДРЕСА_1 (далі - Квартира), на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна № Н/98-0394 від 03 липня 1998 року (далі за текстом - Договір № Н/98-0394), укладений на Одеській універсальній товарній біржі «Центр». Право власності на зазначену Квартиру зареєстровано за Позивачем, що підтверджується довідкою від 17 липня 1998 року, виданої Одеським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості.
Договір між Відповідачами та Позивачам був укладений та зареєстрований на Одеській універсальній товарній біржі «Центр» з підстав, передбачених ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», і нотаріально не посвідчувався (про те, що Договір № Н/98-0394 не підлягає подальшому нотаріальному посвідченню зазначено також в самому договорі). На виконання умов даного договору купівлі-продажу як Відповідачі, що діяли як продавці, так і Позивач, що діяв як покупець, повністю виконали істотні умови даного Договору № Н/98-0394 купівлі-продажу нерухомого майна. Зокрема Відповідачі, після укладення Договору та отримання від покупця коштів у сумі 10600 гривень відповідно до п. 6 Договору, звільнили та виписались з Квартиру відповідно до п. 7 Договору до 17 липня 1998 року та передали її Позивачу. У свою чергу Позивач, як покупець по Договору № Н/98-0394, після підписання договору та проведення повного розрахунку прийняла звільнену Квартиру, зареєструвала право власності на неї в Одеському МБТІ, де і проживає за вказаною адресою до цього часу, здійснює фактичне володіння даним нерухомим майном.
Відповідно до довідки № 60722/04-04 від 17.10.2025, виданої Комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради право власності на Квартиру зареєстровано за фізичною особою: « ОСОБА_6 » на підставі договору № Н/98-0394 купівлі-продажу нерухомого майна, зареєстрованого на Одеській універсальній товарній біржі «Центр» від 03.07.1998. Реєстровий запис зроблено 17.07.199-8 за реєстровим номером 645 у реєстровій книзі 223пр на сторінці 27.
Позивач звернулась до Центру надання адміністративних послуг Одеської міської ради з метою отримання довідки про склад сім`ї у вересні 2025 року, де в усній формі отримала відповідь, що за, вказаною адресою проживає Позивач та ОСОБА_7 , який помер у ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Відповідно до договору про здачу житлового приміщення в найм № 69 від 27 травня 2010 року, посвідченого Дільницею № 2 Комунального підприємства «ЖКС Хмельницький» Виконавчого комітету Одеської міської ради ОСОБА_7 був зареєстрований у вказаній Квартирі.
Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права.
За загальними положеннями цивільного законодавства, зобов`язання виникають з підстав, зазначених у ст. 11 Цивільного кодексу України. За приписами ч. 2 цієї ж статті підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. 
За приписами ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до вимог ст. 15 ЗУ « Про товарну біржу », членами товарної біржі є прийняті до її складу згідно із статутом біржі вітчизняні та іноземні юридичні і фізичні особи. Член товарної біржі має право здійснювати біржові операції на біржі. Біржовою операцією визнається угода, якщо вона являє собою купівлю-продаж товарів, допущених до обігу на товарній біржі, якщо її учасники члени біржі, якщо вона зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі.
Згідно ч. 2 ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» №1957 ХІІ від 10.12.91 року, угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню.
Відповідно до ст. 47 ЦК України (в редакції 1963 року), нотаріальне посвідчення угод обов`язково лише у випадках, встановлених законом. Суд за позовом сторони, яка виконала усі умови угоди, може визнати таку угоду дійсною.
Відповідно з п. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому випадку нотаріальне посвідчення договору не вимагається.
Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 28.04.1978 року, зі змінами №15 від 15.05.1998 року «Про судову практику по справам про визнання угод недійсними, з підстав недодержання нотаріальної форми», визнаються недійсними тільки угоди, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню, зокрема, договори довічного утримання; застави, купівлі - продажу. Якщо така угода виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального оформлення, суд, на підставі ч. 2 ст. 47 ЦК України, за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників або прокурора вправі визнати угоду дійсною.
Згідно ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року, відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.1997 року « Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції», закріплений принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею незалежно від волі інших осіб.
Таким чином, суд вважає що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки укладений між позивачем та відповідачами правочин укладено правомочними на те особами, які досягли згоди за всіх істотних умов договору у встановленому законом порядку і у встановленій формі, що дає підстави для визнання дійсним договору купівлі-продажу. 
Керуючись ст. ст. 4-7, 1-13, 17-18, 109, 131, 137, 211, 223, 259, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України, ст. ст. 15, 16, 220, 316, 317, 321, 328, 655 ЦК України, Хаджибейський районний суд міста Одеси
ВИРІШИВ:
Задовольнити позовну заяву  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу дійсним.
Визнати дійсним договір № Н/98-0394 купівлі-продажу нерухомого майна від 03 липня 1998 року укладений на Одеській універсальній товарній біржі «Центр» за яким ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , який діяв від свого імені та представляв інтереси своєї неповнолітньої доньки ОСОБА_4 продали, а ОСОБА_5 купила однокімнатну квартиру загальною площею 27.3 кв.м., житловою 15.6 кв.м., розташованою за адресою: АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Повний текст рішення суду підписано та складено 24.02.2026 року.
Суддя:         О. С. Леонов