Провадження № 2/537/102/2026
Справа № 537/5397/25

РІШЕННЯ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.04.2026 Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області у складі: 
головуючого судді    Мартишева Т. О. 
за участю секретаря  Антохіної Ю.С.,
представника позивача     ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кременчука в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом  ОСОБА_2 до Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, -

встановив :

Позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до відповідачів Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, вказуючи в обґрунтування позовних вимог, що вона проживала з ОСОБА_5 однією сім`єю у цивільному шлюбі з 1993 року. 29 грудня 2017 року вони з ОСОБА_5 уклали шлюб. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер. 07 листопада 2016 року ОСОБА_5 склав заповіт, яким заповів їй усе своє майно. 07 вересня 1992 року ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері ОСОБА_6 (померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ) набув у власність право власності на частки у житловому будинку з господарчими будівлями за адресою АДРЕСА_1 . Іншим співвласником частки в житловому будинку з господарчими будівлями за адресою АДРЕСА_1 , згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 07 вересня 1992 року після смерті матері ОСОБА_6 був рідний брат ОСОБА_5 - ОСОБА_7 , який проживав у м. Кривий Ріг. Від ОСОБА_5 їй відомо, що його брат ОСОБА_7 помер у 2003 році. Інформація про прийняття спадщини спадкоємцями після його смерті у неї відсутня. З 1992 року ОСОБА_7 житловим будинком з господарчими будівлями за адресою АДРЕСА_1 , ніколи не цікавився та не відвідував. Таким чином, з 07 вересня 1992 року її чоловік, ОСОБА_5 почав користуватись та проживати у житловому будинку з господарчими будівлями за адресою АДРЕСА_1 . Будинок повністю утримувався ОСОБА_5 , ремонтувався та доглядався. Брат, ОСОБА_7 , у будинку не мешкав, витрат по його утриманню не ніс. Потягом понад двадцяти семи років (з 1992 по 2019 рік) будинком володів та користувався, як власник, її чоловік ОСОБА_5 . При цьому, за час свого життя, гр. ОСОБА_7 ніколи не піддавав сумніву його право користування усім будинком. З вересня 1992 року по листопад 2019 року ОСОБА_5 , а по теперішній час вона відкрито та безперервно володіє вищевказаним будинком, проживає у ньому, сплачує вартість послуг з електропостачання та водопостачання цього будинку. Відповідно до технічного паспорту на садибний індивідуальний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою АДРЕСА_1 , житловий будинок, про який йде мова, зазначений літерою «А-1» та має загальну площу 29.00 м.кв., житлову площу 10.1 м. кв.. Відповідно до звіту про незалежну оцінку ринкової (оціночної вартості) житлового будинку адресою АДРЕСА_1 , вартість обєкту оцінювання становить 53 000,00 грн. Звертає увагу суду на те, що житловий будинок, про який йде мова, був побудований у 1940 році, тобто у той час, коли процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності не передбачалась. Отже, даний житловий будинок не підлягає обов`язковому введенню в експлуатацію. Протягом понад двадцяти семи років (з 1992 по 2019 рік) будинком володів та користувався, як власним, її чоловік ОСОБА_5 .
Після смерті її чоловіка ОСОБА_5 вона з 27 листопада 2019 року прийняла спадщину та вже протягом понад 5 років користується будинком по АДРЕСА_1 , несе витрати по його утриманню. 08 травня 2024 року приватним нотаріусом Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області Курячим В.М. їй видане свідоцтво про право на спадщину за заповітом на частки житлового будинку з господарськими будівлями за адресою АДРЕСА_2 , що складається в цілому з житлового будинку літ. «А,а», загальною площею 29.00 м.кв., житловою площею 10.1. м.кв., погребу під частиною будівлі «Дп», сараю «Г», сарай «г», сараю «Д», сараю «д», вбиральні «Ж», водогону «К», огорожі №1. Відповідно до ч. ч. 1,4 ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Частиною 2 ст. 344 ЦК України встановлено, що особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є.
Таким чином спільно з ОСОБА_5 вона володіє будинком у АДРЕСА_2 понад 32 роки, що є підставою для визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю.
Ухвалою судді Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 01 вересня 2025 року позовну заяву залишено без руху та позивачу надано строк для усунення недоліків, що не може перевищувати десяти днів з дня отримання копії ухвали суду.
Ухвалою судді Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 15 жовтня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі, призначене підготовче засідання, зобов`язано Першу криворізьку державну нотаріальну контору направити до суду інформацію: чи звертались спадкоємці гр. ОСОБА_8 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 у віці 61 років, місце смерті: м. Кривий Ріг, адреса останнього відомого місця проживання: АДРЕСА_3 , із заявами про прийняття спадщини; якщо так, надати інформацію: дату звернення спадкоємців з заявами про прийняття спадщини; дату народження, прізвище, ім`я, по батькові спадкоємця (спадкоємців), РНКОПП спадкоємця (спадкоємців); адресу реєстрації спадкоємця (спадкоємців); чи видавалися свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям гр. ОСОБА_8 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 .
29.10.2025 представником відповідача ОСОБА_9 подано до суду відзив на позовну заяву відповідно до якого остання просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю. Відзив обґрунтований тим, що заволодіння позивачем частиною будинку з господарськими будівлями, належною ОСОБА_7 , не може бути визнаним добросовісним у зв`язку з наступним. З матеріалів справи та змісту позовної заяви не вбачається підстава заволодіння позивачем майном ОСОБА_7 , а тому позивач не є добросовісним набувачем. При цьому зі змісту позовної заяви, свідоцтва про право на спадщину за законом серії НАО № 717848, виданого 07.09.1992 Другою кременчуцькою державною нотаріальною конторою, та свідоцтва про право на спадщину за заповітом серії НТВ № 925188, виданого 08.05.2024 приватним нотаріусом Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області Курячим В.М., вбачається, що позивач була обізнана про наявність права власності на 1/2 частину будинку з господарськими будівлями у ОСОБА_7 , а також те, що власник не відмовлявся від належної йому частини. Окрім цього, на момент заволодіння та до теперішнього часу позивач не є достеменно обізнаною, що на вказане майно не претендують інші особи. Позивач була обізнана, що заволоділа майном без належної правової підстави, що не дає їй вважати, що підстави є достатніми для отримання права власності цілий об`єкт нерухомого майна. У зв`язку із зазначеним позивач була обізнана про неправомірність свого заволодіння відповідним майном, а тому таке заволодіння майном з її боку не може бути визнано добросовісним. Щодо встановлення інших обов`язкових підстав набуття права власності за набувальною давністю, а саме відкритості та безперервності, Кременчуцька міська рада Кременчуцького району Полтавської області зазначає наступне. У своїй заяві, як на підтвердження своєї відкритості та безперервності заволодіння, позивач не подає жодних належних та допустимих доказів, а також не надає відповідних пояснень про можливі наявні обставини справи. Так, відповідь ПАТ «Полтаваобленерго» від 05.06.2014 № 05-13-09-1/1457 не містить відомостей про здійснення оплати за відповідні послуги та особу платника. Також, з квитанцій про сплату комунальних послуг вбачається, що особовий рахунок відкритий на « ОСОБА_10 », відомості про особу платника відсутні. Окрім того, наявність у позивача свідоцтва про право на спадщину за законом від 07.09.1992, свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 08.05.2024 та відповідний технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна не підтверджують факту відкритості та безперервності заволодіння, оскільки позивачу дійсно належить інша частина (1/2) будинку з господарськими будівлями, а тому вона як співвласник відповідного об`єкту нерухомого майна володіє відповідними документами. Так, засадничими принципами цивільного судочинства є змагальність та диспозитивність, що покладає на заявника обов`язок з доведення обґрунтованості та безпідставності усіх заявлених вимог. Саме на позивача покладається обов`язок надати належні та допустимі докази на доведення власної правової позиції. У свою чергу, доказова база, подана позивачем, не дає змогу дійти беззаперечного висновку, що заволодіння нею об`єктом нерухомого майна має обов`язкові ознаки добросовісного, відкритого та безперервного. Так, позивач не є добросовісним набувачем спірної частини будинку, а відкритість і безперервність користування майном не є достатніми підставами для набуття права власності на нього за правилами статті 344 ЦК України. Таким чином, Кременчуцька міська рада Кременчуцького району Полтавської області вважає, що позовна заява ОСОБА_2 про визнання за нею права власності на 1/2 частину нерухомого майна в порядку набувальної давності, належною ОСОБА_7 , не підлягає задоволенню, оскільки відсутня сукупність умов для такого визнання, передбачених ч. 1 ст. 344 ЦК України
Ухвалою судді Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 22 січня 2026 року залучено до участі у справі співвідповідача ОСОБА_3 , та співвідповідача ОСОБА_4 . 
Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 23 березня 2026 року підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду по суті.
Представник позивача ОСОБА_2 – адвокат Варавін С.Д., у судовому засіданні підтримав позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, просив позов задовольнити. 
Представник відповідача Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області - Галченко - Столяр М.В. у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце його проведення повідомлена належним чином, надала до суду заяву, відповідно до якої просить розглянути справу у її відсутність та ухвалити рішення враховуючи норми чинного законодавства. 
Відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце проведення судового розгляду повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, відзиву від відповідачів на адресу суду не надходило.
Суд, з`ясувавши позицію представника позивача, представника відповідача, дослідивши докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.
Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого виконавчим комітетом Піщанської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області 29 грудня 2017 року, позивач ОСОБА_2 (а.с. 8) з 29 грудня 2017 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 (а.с. 9).
Як встановлено судом та зокрема підтверджується довідкою, виданою КП «Кременчуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації Полтавської обласної ради» 21.03.2017 за вих.№61/1101, свідоцтвом про право на спадщину за законом, посвідченого державним нотаріусом Другої кременчуцької державної нотаріальної контори Литвиненко Л.І. 07.09.1992, зареєстрованого в реєстрі за №3533, ОСОБА_8 та ОСОБА_5 , в рівних частках належав житловий будинок з господарчими будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1 , та в цілому складається з житлового будинку «Аа», загальною житловою площею 10,1 кв.м., сараю «Гг», «Дд», «Е», огорожі №І, вбиральні «Ж», розташованого на земельній ділянці державного фонду розміром 1 482 кв.м (а.с. 12-13, 58). 
Відповідно до технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_1 , інвентаризаційна справа №816, виготовлений станом на 20.11.2017 на замовлення ОСОБА_5 , житловий будинок літ. А,а загальною площею 29,0 кв.м., житловою площею 10,1 кв.м., складається з: кухні (допоміжне приміщення) площею 11,2 кв.м., кімнати площею 10,1 кв.м. та коридора (літнє приміщення) площею 7,7 кв.м (а.с. 17-21).
Судом встановлено, та зокрема підтверджується повідомленням про надання субсидій №000376, власнику/наймачеві ОСОБА_5 , по АДРЕСА_1 , від 26 червня 2012 року, заявою ОСОБА_5 про зняття пломби з лічильника холодної та гарячої води у зв`язку із черговою державною повіркою, ремонтом за адресою: АДРЕСА_1 , від 07.05.2014, актом на зняття пломб з водолічильників вузлів обліку споживання води, абонент ОСОБА_5 , від 12.05.2014, листом ПАТ «Полтаваобленрго» Кременчуцької філії від 04.06.2014 за вих.№05-13-09-1/1457, наданого ОСОБА_5 , щодо розгляду звернення №Б-02-16/22 від 14.05.2014 в частині заміни опори за адресю: АДРЕСА_1 , квитанціями сплати комунальних послуг за адресою: АДРЕСА_1 , від 19.09.2014, 25.08.2015, 25.11.2014, 31.07.2015, 20.10.2015, 26.05.2016, 28.09.2015, ОСОБА_5 , за життя вчиняв дії щодо утримання житлового будинку з господарчими будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1 , зокрема дії, що стосувалися комунальних послуг, які надавалися за вказаною адресою (а.с. 25-29).
Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого Кременчуцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 11). 
Як вбачається з наявного в матеріалах справи копії заповіту, посвідченого 07 листопада 2016 року приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області Спірідовичем М.В., зареєстрованого в реєстрі за №914, в присутності свідків, ОСОБА_5 на випадок своєї смерті зробив розпорядження, яким усе своє майно, що буде належати йому на день його смерті, де б воно не знаходилося і з чого не складалось, а також все те, на що він за законом буде мати право, заповів ОСОБА_2 (а.с. 15). 
Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 08 травня 2024 року приватним нотаріусом Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області Курячим В.М., зареєстрованого в реєстрі за №862, витягу з Державного реєстру речових прав №377712868, сформованого 08.05.2024, 14.10.2025, ОСОБА_2 на праві спільної часткової власності є власником 1/2 частки житлового будинку з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_2 , що складається в цілому з житлового будинку літ «А,а», загальною площею 29.00 м.кв., житловою площею 10,1 м.кв., погребу під частиною будівлі «Дп», сараю «Г», сараю «г», сараю «Д», сараю «д», вбиральні «Ж», водогону «К», огорожі 1 (а.с. 14, 16, 57).
Як вбачається із заяви ОСОБА_2 , наданої КП «Кременчукводоканал» 23.05.2024, про зняття пломби з лічильника холодної та гарячої води у зв`язку із черговою державною повіркою, ремонтом за адресою: АДРЕСА_1 , заяви ОСОБА_2 , наданої КП «Кременчукводоканал» 13.06.2024, про прийняття вузлів обліку води на абонентський облік після чергової державної повірки (ремонту), Акту про прийняття вузлів обліку води на абоненський облік від 13.06.2024, квитанціями сплати комунальних послуг за адресою: АДРЕСА_1 , від 24.09.2024, 06.05.2024, та 24.01.2025, ОСОБА_2 , як співвласник житлового будинку з господарчими будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_2 , вчиняє дії щодо його утримання, зокрема дії, що стосувалися комунальних послуг, які надавалися за вказаною адресою (а.с. 30-33).
Згідно із статтею 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
У частині першій статті 4 ЦПК України зазначено, що кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (частини перша, друга статті 5 ЦПК України).
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).
Згідно зі статтею 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.
Відповідно до частин першої, четвертої статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.
Отже, умовами набуття права власності за набувальною давністю на підставі статті 344 ЦК України є: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю.
Для окремих видів майна (нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери) право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду. Набуття відповідною особою права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх указаних умов у сукупності.
За змістом частини першої статті 344 ЦК України добросовісність особи має існувати саме на момент заволодіння нею чужим майном, що є однією з умов набуття права власності на таке майно за набувальною давністю. Після заволодіння чужим майном подальше володіння особою таким майном має бути безтитульним, тобто таким фактичним володінням, яке не спирається на будь-яку правову підставу володіння чужим майном.
Володіння майном на підставі певного юридичного титулу виключає застосування набувальної давності.
При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном), тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Володілець майна в момент його заволодіння не знає (і не повинен знати) про неправомірність заволодіння майном. Крім того, позивач як володілець майна повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього.
Звідси, йдеться про добросовісне, але неправомірне, в тому числі безтитульне, заволодіння майном особою, яка в подальшому претендуватиме на набуття цього майна у власність за набувальною давністю. Якщо володілець знає або повинен знати про неправомірність заволодіння чужим майном, то, незважаючи на будь-який строк безперервного володіння чужим майном, він не може його задавнити, оскільки відсутня безумовна умова набуття права власності добросовісність заволодіння майном.
Давність володіння є добросовісною, якщо особа при заволодінні майном не знала і не повинна була знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності.
Подібні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 травня 2019 року у справі № 910/17274/17.
Вказані правові висновки також викладені постановах Верховного Суду від 15 червня 2023 року у справі № 359/8844/20, від 23 грудня 2025 року у справі № 535/885/23.
Правовий інститут набувальної давності опосередковує один із первісних способів виникнення права власності, тобто це такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ, воно ґрунтується не на попередній власності та відносинах правонаступництва, а на сукупності обставин, зазначених у частині першій статті 344 ЦК України. Для окремих видів майна право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду (юридична легітимація).
Аналізуючи поняття добросовісності заволодіння майном як підстави для набуття права власності за набувальною давністю відповідно до статті 344 ЦК України, слід виходити з того, що добросовісність як одна із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити свої цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків.
У постановах від 15 листопада 2022 року у справі № 293/1061/21, від 15 червня 2023 року у справі № 359/8844/20, від 21 лютого 2024 року у справі № 756/6953/2017 Верховний Суд зазначив, що позов про право власності за давністю володіння не може заявляти особа, яка володіє майном за волею власника і завжди знала, хто є власником.
При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, необхідним є встановлення, зокрема, добросовісності та безтитульності володіння. Наявність у володільця певного юридичного титулу унеможливлює застосування набувальної давності.
При цьому безтитульність визначена як фактичне володіння, яке не спирається на будь-яку правову підставу володіння чужим майном. Отже, безтитульним є володіння чужим майном без будь-якої правової підстави.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 16 липня 2025 року у справі № 643/13004/23.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14 травня 2019 року у справі № 910/17274/17 зазначила про те, що підставою добросовісного заволодіння майном не може бути, зокрема, будь-який договір, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність. Володіння майном за договором, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність, виключає можливість набуття майна у власність за набувальною давністю, адже у цьому разі володілець володіє майном не як власник.
Згідно із частиною четвертою статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).
Відповідно до положень ч.3 ст. 12, ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно із ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно д ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦК України).
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК України).
У ч.1 ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Як встановлено судом, не заперечується сторонами по справі, позивачу ОСОБА_2 достеменно було відомо, що власником частки житлового будинку з господарчими будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1 , був ОСОБА_8 , тобто що померлий ОСОБА_5 володів, та в подальшому вона, ОСОБА_2 , володіє чужою річчю.
Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневого районного управління юстиції м. Кривого Рогу Дніпропетровської області 20 березня 2003 року ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 59).
Відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.
Згідно ст. 524 ЦК УРСР 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.
За змістом ст. 525 ЦК УРСР 1963 року часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця.
Відповідно до ч.1 ст. 529 ЦК УРСР 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.
Статтею 548 ЦК УРСР 1963 року встановлено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.
Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.
Як вбачається з повідомлення Другої криворізької державної нотаріальної контори 28.10.2025 за вих.№1728/01-14 на виконання ухвали суду від 15.10.2025, 28 березня 2003 року заведено спадкову справу №339/2203 після померлого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Спадкоємцями за законом та заповітом є діти померлого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 . Від імені померлого ОСОБА_8 посвідчений заповіт 20.01.1993 державним нотаріусом Другої криворізької державної нотаріальної контори за р.№2-317, на квартиру: АДРЕСА_3 , на ім`я ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в рівних частинах кожному (а.с. 88). 
Тобто ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є такими, що прийняли спадщину після померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_8 .
При цьому, як вбачається з довідки, виданої Крюківською районною адміністрацією Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області 30.10.2025 за вих.№1520/01-27, за адресою: АДРЕСА_2 , у період з 07.09.1992 по теперішній час, були зареєстровані: ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , з 15.07.2006 по 14.04.2017, та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , з 18.07.2003 по 13.12.2019 (а.с. 93).
Позивач ОСОБА_2 в обґрунтування позовних вимог посилається на те, що з 1992 року ОСОБА_8 житловим будинком з господарчими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , ніколи не цікався та не відвідував. З 07 вересня 1992 року будинок повністю утримувався ОСОБА_5 , ремонтувався та доглядався. ОСОБА_8 , у будинку не мешкав, витрат по його утриманню не ніс. При цьому, за час свого життя, ОСОБА_8 ніколи не піддавав сумніву право користування ОСОБА_5 усім будинком.
Тобто з наданих пояснень, вбачається, що користування ОСОБА_5 часткою будинку за адресою: АДРЕСА_1 , належною на праві власності ОСОБА_8 , фактично мало місце за згодою останнього. 
Дослідивши наявні у справі докази і надавши їм належну оцінку, суд дійшов до висновку про відсутність визначених статтею 344 ЦК України правових підстав для задоволення позову, оскільки власником спірного частини житлового будинку був померлий ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_8 , спадщину після якого прийняли ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , позивачка та її чоловік ОСОБА_5 , після смерті якого вона прийняла спадщину, володіли спірним майном з фактичної згоди ОСОБА_8 , будучи обізнаними, хто є власником спірного майна.
Доводи позивачки про те, що вони тривалий час безперервно володіли відкрито та добросовісно належною ОСОБА_8 частки будинку за адресою: АДРЕСА_1 , несли усі обов`язки з утримання спірного майна, а тому є всі підстави для визнання за нею права власності на спірне майно за набувальною давністю, не заслуговують на увагу, оскільки сам по собі факт користування житлом, його утримання, здійснення оплати за житлово-комунальні послуги не може бути підставою для виникнення у неї права власності за набувальною давністю (постанова Верховного Суду від 02 липня 2020 року у справі № 337/4725/18).
За набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено.
Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю є небґрунтованими, недоведеними та такими, що задоволенню не підлягають.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2-5, 12-13, 76-80, 141, 258-259, 263-265 ЦПК України, суд, -
ухвалив:

У задоволені позову ОСОБА_2 (адреса місця проживання: АДРЕСА_4 ; паспорт серії НОМЕР_4 ) до Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області (місцезнаходження: Полтавська область, місто Кременчук, площа Перемоги, будинок 2; код ЄДРПОУ 24388300), ОСОБА_3 (місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_5 ), ОСОБА_4 (місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_6 ), про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю – відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Скорочене судове рішення (вступна та резолютивна частини)  проголошене в судовому засіданні 22 квітня 2026 року. Повний текст рішення суду виготовлений 23 квітня 2026 року.

Суддя : Т.О. Мартишева