ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

07 квітня 2026 року м. Житомир справа № 240/21862/25
категорія 111031101

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Лавренчук О.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Житомирській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, 

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління ДПС у Житомирській області, в якому просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного Управління Державної податкової служби у Житомирській області форми "Ф" від 26.05.2025, а саме:
- податкове повідомлення-рішення №0117165-2410-0625-UA18080010000090720 яким визначено суму податкового зобов`язання за платежем "податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості" на суму 3363,10 грн за 2022 рік;
- податкове повідомлення-рішення №0117166-2410-0625-UA18080010000090720 яким визначено суму податкового зобов`язання за платежем "податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості" на суму 3466,58 грн за 2023 рік;
- податкове повідомлення-рішення №0117167-2410-0625-UA18080010000090720 яким визначено суму податкового зобов`язання за платежем "податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості" на суму 9183,85 грн за 2024 рік.
В обґрунтування позову вказує, що 
Основним видом економічної діяльності Фермерського господарства «Домашня Курочка», відповідно до Національного класифікатора України [«Класифікація видів економічної діяльності» ДК 009:2010, затвердженого наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 11.10.2010 №457 є, зокрема: 01.50 - Змішане сільське господарство. Відповідно до рішення засновника №3 від 01.12.2020 внесено до складеного капіталу Фермерського господарства "Домашня курочка" належна нежитлова будівля овочесховище площею 258,7 кв.м. Позщивач вважає, що оскільки вона, як єдиний засновник ( кінцевий бенефіціарний власник) приймає участь в сільськогосподарській виробничій діяльності в складі створеного нею фермерського господарства, належне позивачу нерухоме майно передано до складеного капіталу господарства, то позивач підпадає під статус сільськогосподарського товаровиробника. При цьому позивач зазначає, що належне їй нерухоме майно, нежитлова будівля овочесховище площею 258,7 м, використовується позивачем безпосередньо у сільськогосподарській діяльності та не здається в оренду, лізинг, позичку. Просить позов задовольнити.
Автоматизованим розподілом судової справи між суддями, головуючою суддею визначено суддю Панкеєву Вікторію Анатоліївну.
Суддя Панкеєва В.А. своєю ухвалою прийняла позовну заяву до розгляду та відкрила спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи.
Відповідач надіслав до суду відзив на позовну заяву. Заперечуючи позовні вимоги представник відповідача зазначає, що в матеріалах справи інформація щодо обліку Позивача в якості фізичної особи – підприємця, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції відсутня. Це в свою чергу дає можливість стверджувати, що ОСОБА_1 не є сільськогосподарським товаровиробником. Як наслідок, відсутність статусу сільськогосподарського товаровиробника є підставою для контролюючого органу відмовити у надання пільги відповідно до абз. «ж» пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПКУ. Просить відмовити в задоволені позову 
Ухвалою від 27.10.2025 постановлено у задоволенні клопотання представника Головного управління ДПС у Житомирській області про розгляд справи в судовому засіданні з викликом сторін, відмовити.
Указом Президента України №963/2025 від 13 грудня 2025 року ОСОБА_2 призначено на посаду судді Житомирського апеляційного суду.
Наказом Голови Житомирського окружного адміністративного суду від 02.01.2026 №01-01-ос суддю Панкеєву Вікторію Анатоліївну відраховано зі штату у зв`язку з призначенням на посаду судді Житомирського апеляційного суду.
Згідно із актом приймання - передавання справ та документів, затвердженим Головою суду 05.01.2026, нерозглянуті суддею справи передані для подальшого розподілу.
На підставі розпорядження №6 від 06.01.2026 було здійснено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями, за результатом якого суддю Лавренчук Ольгу Володимирівну визначено головуючою суддею для розгляду даної адміністративної справи.
Суддя Лавренчук О.В. своєю ухвалою від 12.01.2026 постановила прийняти до провадження адміністративну справу № 240/21862/25.
У період із 23.03.2026 по 06.04.2026 головуюча у справі суддя перебувала у відпустці.
Згідно з ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників справи (у письмовому провадженні), з особливостями, визначеними статтями 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, позовну заяву та відзив, повно і всебічно з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, перевіривши їх наявними в матеріалах справи і дослідженими доказами, суд дійшов наступних висновків.
Встановлено, що ОСОБА_1 є засновником Фермерського господарства "Домашня курочка" (код ЄДРПОУ 43029960) та власником нежитлової будівлі, овочесховище, загальною площею 258,7 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: 50076618206).
Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань підтверджується, що 30.05.2019 Фермерське господарство "Домашня курочка" зареєстроване як юридична особа, місцезнаходження якої: провулок Колгоспний, 8, с. Острожок, Баранівський район, Житомирська область. Засновником та головою господарства є Стретович Олена Олександрівна. (а.с. 22-24).
Види діяльності ФГ "Домашня курочка": 01.50 Змішане сільське господарство (основний), 01.11 Вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур, 01.19 Вирощування інших однорічних і дворічних культур, 01.25 Вирощування ягід, горіхів, інших плодових дерев і чагарників, 01.30 Відтворення рослин, 01.47 Розведення свійської птиці, 01.49 Розведення інших тварин, 01.61 Допоміжна діяльність у рослинництві, 01.62 Допоміжна діяльність у тваринництві, 10.11 Виробництво м`яса, 10.12 Виробництво м`яса свійської птиці, 10.13 Виробництво м`ясних продуктів, 10.91 Виробництво готових кормів для тварин, що утримуються на фермах, тощо.
Рішенням №3 засновника Фермерського господарства "Домашня курочка" від 01.12.2020 вирішено прийняти з 01.12.2020 до складу капіталу Фермерського господарства "Домашня курочка" належне засновнику господарства майно, зокрема: нежитлове приміщення площею 258,7 кв. м., реєстраційний номер 50076618206).
Головним управлінням ДПС у Житомирській області 26 травня 2025 року були прийняті податкові повідомлення - рішення, якими визначено суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачене фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості: 
№0117165-2410-0625-UA18080010000090720: податковий період 2022 рік, сума податкового зобов`язання 3363,10 грн;
№0117166-2410-0625-UA18080010000090720: податковий період 2023 рік, сума податкового зобов`язання 3466,58 грн;
№0117167-2410-0625-UA18080010000090720: податковий період 2024 рік, сума податкового зобов`язання 9183,85 грн.
З матеріалів справи вбачається, що позивач оскаржила податкові повідомлення - рішення до Державної податкової служби України.
За результатом розгляду скарги, ДПС прийняла рішення від 21.08.2025 про залишення податкових повідомлень - рішень без змін, а скарги - без задоволення. 
У рішенні зазначено, що до фізичних осіб - сільськогосподарських товаровиробників, з метою визначення об`єкта оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, відносять фізичних осіб - підприємців, які займаються виробництвом сільськогосподарської продукції та/або розведенням, вирощуванням та виловом риби у внутрішніх водоймах (озерах, ставках та водосховищах) та її. переробкою на власних чи орендованих потужностях, у тому числі власновиробленої сировини на давальницьких умовах, та здійснюють операції з її постачання. В ході розгляду матеріалів скарги встановлено, що ОСОБА_1 , є засновником і головою ФГ «Домашня Курочка». Отже, об`єкт нерухомого майна, а саме: нежитлова будівля (овочесховище) за адресою: АДРЕСА_1 використовується ФГ «Домашня Курочка». Враховуючи вищевикладене, відсутні підстави для застосування підпункту «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Кодексу на зазначений вище об`єкт нерухомого майна, оскільки використовується у господарській діяльності ФГ «Домашня Курочка»"ї
Вважаючи податкові повідомлення - рішення протиправними, позивач звернулась до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулюються Податковим кодексом України ( далі - ПК України).
01.01.2015 набув чинності Закон України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" від 28.12.2014 № 71-VIII, яким запроваджений податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.
Відповідно до п.п. 265.1.1 п. 265.1 ст. 265 ПК України податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, входить до складу податку на майно.
Порядок оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, визначено ст. 266 ПК України.
Підпунктом 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 ПК України встановлено, що платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.
Згідно з підпунктом 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 ПК України об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.
Відповідно до підпункту 266.3.1, 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 ПК України базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток. База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.
Підпунктом 266.6.1 пункту 266.6 статті 266 ПК України встановлено, що базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.
Згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 статті 266 ПК України обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості.
Відповідно до підпункту 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 ПК України податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його податкової адреси (місцем реєстрації) до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).
Отже, податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є однією із складових податку на майно і належить до місцевих податків, визначених статтею 10 ПК України. Податок сплачується за місцем розташування об`єкта/об`єктів оподаткування і зараховується до відповідного бюджету згідно з положеннями Бюджетного кодексу. Платниками податку на нерухомість є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, у власності яких перебуває відповідне майно.
В силу положень пп. "ж" пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України (у редакції чинній впродовж спірного періоду) не є об`єктом оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства" (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.
Законом № 3603-IX від 23.02.2024, який набрав чинності з 16.03.2024, підпункт "ж" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України викладено в новій редакції, а саме: ж) будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу "Нежитлові сільськогосподарські будівлі" (код 1271) Класифікатора будівель і споруд НК 018:2023, що використовуються за призначенням у господарській діяльності суб`єктів господарювання та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.
Отже, на момент виникнення спірних правовідносин та їх існування для застосування податкової пільги, передбаченої пп. "ж" пп. 266.2.2 п. 266.2 ст.266 ПК України, та звільнення платника податку від оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, необхідною була сукупність таких умов:
1) будівля (споруда) належить на праві власності сільськогосподарському товаровиробнику, в тому числі фізичній особі;
2) будівля (споруда) відноситься до класу "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства" (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000;
3) будівля (споруда) не здається її власником в оренду, лізинг, позичку.
У спірних правовідносинах основним є питання, чи є позивач сільськогосподарським товаровиробником, а відтак, чи виконується друга умова для застосування пільги, встановленої п.п. "ж" п.п. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України.
Загальні підходи щодо визначення поняття "сільськогосподарського виробника" сформульовані в постановах Верховного Суду, зокрема від 01.04.2021 у справі №820/6752/16, від 17.02.2021 у справі № 820/3707/17, від 24.04.2020 у справі №540/2206/19, від 10.04.2020 у справі № 823/1751/17.
У цих постановах Верховний Суд зазначав, що відповідно до підпункту 14.1.235 пункту 14.1 статті 14 ПК України сільськогосподарський товаровиробник для цілей глави 1 розділу XIV цього Кодексу - це юридична особа незалежно від організаційно-правової форми, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції та/або розведенням, вирощуванням та виловом риби у внутрішніх водоймах (озерах, ставках та водосховищах) та її переробкою на власних чи орендованих потужностях, у тому числі власновиробленої сировини на давальницьких умовах, та здійснює операції з її постачання.
Тобто визначення "сільськогосподарський товаровиробник", яке міститься у підпункті 14.1.235 пункту 14.1 статті 14 ПК України, застосовується для цілей глави розділу XIV цього Кодексу "Спрощена система оподаткування, облік та звітність", тоді як в даному випадку йдеться про сплату податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки (розділ XII "Податок на майно").
Разом з тим визначення поняття "сільськогосподарський товаровиробник" також міститься у статті 1 Закону України "Про стимулювання розвитку сільського господарства на період 2001-2004 років" під яким мається на увазі фізична або юридична особа, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції, переробкою власновиробленої сільськогосподарської продукції та її реалізацією.
Більш того, з метою визнання осіб такими, що займаються сільськогосподарською діяльністю, законодавцем вживається також поняття "виробники сільськогосподарської продукції".
Згідно з ст. 1 Закону України "Про сільськогосподарський перепис" виробники сільськогосподарської продукції - юридичні особи всіх організаційно-правових форм господарювання та їх відокремлені підрозділи, фізичні особи (фізичні особи-підприємці, домогосподарства), які займаються сільськогосподарською діяльністю, передбаченою класифікацією видів економічної діяльності, мають у володінні, користуванні або розпорядженні землі сільськогосподарського призначення чи сільськогосподарських тварин.
Застереження в п.п. 14.1.235 п. 14.1 ст. 14 ПК України щодо цілей глави 1 розділу XIV ПК України не означає, що у інших випадках, передбачених цим Кодексом, термін "сільськогосподарський товаровиробник" має інше змістовне навантаження.
Поняття "сільськогосподарський товаровиробник", що міститься у Законі України "Про сільськогосподарський перепис" та у ПК України, не суперечить один одному, оскільки визначення, закріплене законодавцем у п.п. 14.1.235 п. 14.1 ст. 14 ПК України, має чітко обмежену сферу застосування та, як наслідок, для інших випадків мають бути застосовані субсидіарно норми інших законів у відповідності до положень п. 5.3 ст. 5 ПК України.
Вказане свідчить, що в розумінні п.п. "ж" пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України право на пільгу зі сплати податку мають юридичні/фізичні особи, які безпосередньо займаються сільськогосподарською діяльністю, тобто зайняті у процесі виробництва, переробки власновиробленої сільськогосподарської продукції та її подальшої реалізації.
Отже, сільськогосподарським виробником є фізична або юридична особа, яка здійснює виробництво і самостійну переробку власно виробленої продукції рослинництва і тваринництва. Це визначення пов`язується лише з виробництвом і переробкою сільськогосподарської продукції незалежно від її подальшої долі (використання у власному господарстві або реалізації).
Таким чином, належність особи до категорії сільськогосподарських товаровиробників не залежить від організаційної форми здійснення нею сільськогосподарської діяльності (юридична особа, фізична особа чи фізична особа-підприємець).
Аналогічна позиція викладена Верховним Судом в постановах від 17.02.2020 № 820/3556/17, від 10.04.2020 № 823/1751/17, від 24.04.2020 № 540/2206/19 від 17.02.2021 № 820/3707/17 та від 22.04.2021 № 822/3289/17.
Як зазначено вище, ОСОБА_1 на праві власності належить нежитлове власником нежитлової будівлі, овочесховище, загальною площею 258,7 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: 50076618206), що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.
ОСОБА_1 є засновником фермерського господарства "Домашня курочка", видами діяльності якого за КВЕД є: 01.50 Змішане сільське господарство (основний), 01.11 Вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур, 01.19 Вирощування інших однорічних і дворічних культур, 01.25 Вирощування ягід, горіхів, інших плодових дерев і чагарників, 01.30 Відтворення рослин, 01.47 Розведення свійської птиці, 01.49 Розведення інших тварин, 01.61 Допоміжна діяльність у рослинництві, 01.62 Допоміжна діяльність у тваринництві, 10.11 Виробництво м`яса, 10.12 Виробництво м`яса свійської птиці, 10.13 Виробництво м`ясних продуктів, 10.91 Виробництво готових кормів для тварин, що утримуються на фермах, тощо.
Також нежитлове власником нежитлової будівлі, овочесховище, загальною площею 258,7 кв.м. за адресою: провулок Колгоспний, 6, с. Острожок, Баранівський район, Житомирська область, на яке нараховано податок, передане до складу капіталу фермерського господарства "Домашня курочка".
Відповідно до положень ст. 1 Закону України "Про фермерське господарство" фермерське господарство підлягає державній реєстрації як юридична особа або фізична особа - підприємець. Фермерське господарство діє на основі установчого документа (для юридичної особи - статуту, для господарства без статусу юридичної особи - договору (декларації) про створення фермерського господарства). В установчому документі зазначаються найменування господарства, його місцезнаходження, адреса, предмет і мета діяльності, порядок формування майна (складеного капіталу), органи управління, порядок прийняття ними рішень, порядок вступу до господарства та виходу з нього та інші положення, що не суперечать законодавству України.
Статтею 19 Закону України "Про фермерське господарство" визначено, що до складу майна фермерського господарства (складеного капіталу) можуть входити: будівлі, споруди, облаштування, матеріальні цінності, цінні папери, продукція, вироблена господарством в результаті господарської діяльності, одержані доходи, інше майно, набуте на підставах, що не заборонені законом, право користування землею, водою та іншими природними ресурсами, будівлями, спорудами, обладнанням, а також інші майнові права (в тому числі на інтелектуальну власність), грошові кошти, які передаються членами фермерського господарства до його складеного капіталу.
Статтею 20 Закону України "Про фермерське господарство" передбачено, що майно фермерського господарства належить йому на праві власності. Майнові права, що входять до складеного капіталу фермерського господарства, передаються йому на визначений у Статуті термін. У власності фермерського господарства може перебувати будь-яке майно, в тому числі земельні ділянки, житлові будинки, господарські будівлі і споруди, засоби виробництва тощо, яке необхідне для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і набуття якого у власність не заборонено законом. Фермерське господарство має право здійснювати відчуження та набуття майна на підставі цивільно-правових угод.
Порядок володіння, користування і розпорядження майном фермерського господарства здійснюється відповідно до його Статуту, якщо інше не передбачено угодою між членами фермерського господарства та законом.
Суд зазначає, що належність особи до категорії сільськогосподарських товаровиробників не залежить від організаційної форми здійснення нею сільськогосподарської діяльності (юридична особа, фізична особа чи фізична особа-підприємець).
Відповідну позицію викладено Верховним Судом у постановах від 17.02.2020 №820/3556/17, від 10.04.2020 №823/1751/17, від 24.04.2020 № 540/2206/19 від 17.02.2021 №820/3707/17 та від 22.04.2021 №822/3289/17 та в постанові Сьомого апеляційного адміністративного суду від 23.05.2024 у справі №560/20003/23.
В постанові від 09.05.2023 по справі № 380/10802/22 Верховний Суд зазначив, що фермерське господарство, в розумінні частини першої статті 1 Закону України «Про фермерське господарство» , є формою підприємницької діяльності громадян, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, здійснювати її переробку та реалізацію з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм у власність та/або користування, у тому числі в оренду, для ведення фермерського господарства, товарного сільськогосподарського виробництва, особистого селянського господарства, відповідно до закону.
Ураховуючи викладене, суд вважає помилковим твердженнями відповідача про те, що позивач не вважається сільськогосподарським товаровиробником в цілях застосування спірної пільги у спірний період. При цьому безспірним є те, що об`єкт нерухомості, який належить позивачу на праві приватної власності та щодо якого контролюючий орган донарахував податкові зобов`язання, є будівлею, призначеною для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності.
З огляду на встановлені судом обставини, що підтверджуються належними доказами, суд дійшов висновку, що оскаржувані податкові повідомлення - рішення є протиправними, а тому підлягають скасуванню.
Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
При зверненні до суду з адміністративним позовом позивачем сплачений судовий збір у розмірі 3633,60 грн.
У зв`язку із задоволенням позовних вимог суд дійшов висновку, що судові витрати, понесені позивачем, належать відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача у повному розмірі.
Керуючись статтями 9, 72-77, 90, 242-246, 255, 258 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 

вирішив:

Задовольнити позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Житомирській області (вул. Юрка Тютюнника, 7,м. Житомир, 10003, ЄДРПОУ: 44096781) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.
Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення Головного управління ДПС у Житомирській області від 26 травня 2025 року: 
№0117165-2410-0625-UA18080010000090720,
№0117166-2410-0625-UA18080010000090720,
№0117167-2410-0625-UA18080010000090720.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Житомирській області на користь ОСОБА_1 документально підтверджені судові витрати у сумі 3633 (три тисячі шістсот тридцять три ) гривні 60 копійок.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Лавренчук

07.04.26