ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2026 року	Львів	Справа № 500/1010/25 пров. № А/857/29001/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого-судді Курильця А.Р.,
суддів Кузьмича С.М., Мікули О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 09 червня 2025 року у справі № 500/1010/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військово-медичного клінічного центру Західного регіону, Військово-лікарської комісії Військово-медичного клінічного центру Західного регіону про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії,-

суддя в 1-й інстанції Юзьків М.І.,
час ухвалення рішення 09 червня 2025 року,
місце ухвалення рішення м.Тернопіль,
дата складання повного тексту рішення 09 червня 2025 року,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Військово-медичного клінічного центру Західного регіону, Військово-лікарської комісії Військово-медичного клінічного центру Західного регіону про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії.
Рішенням Тернопільского окружного адміністративного суду від 09 червня 2025 року в задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись з таким рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосуванням норм матеріального права, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову про задоволення позову.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що захворювання отримане внаслідок захисту Батьківщини, а не у зв`язку із проходженням військової служби, оскільки отримане при безпосередній участі у бойових діях, під час захисту Батьківщини, а саме виконанні бойових завдань у складі підрозділу військової частини НОМЕР_1 , поблизу АДРЕСА_1 . Вказує, що при проведенні вище згаданих оглядів ВЛК не були враховані наслідки вогнепального осколкового наскрізного поранення Позивача, які підтверджуються численними обстеженнями, що на думку представника позивача є грубим порушенням процедури проведення ВЛК
Колегія суддів вважає можливим розглянути дану справу в порядку письмового провадження відповідно до п.3 ч.1 ст. 311 КАС України.
Дослідженням матеріалів справи встановлено, що позивач ОСОБА_1 проходив військову службу за мобілізацією у Військовій частині НОМЕР_2 .
Як слідує з довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) Військової частини НОМЕР_1 від 01.09.2023 №3075 позивач 23.08.2023 одержав мінно-вибухову травму. Вогнепальне осколкове наскрізне поранення правої гомілки з незначним дефектом за обставин безпосередньої участі у бойових діях, під час захисту Батьківщини, а саме виконанні бойових завдань у складі підрозділу військової частини НОМЕР_1 , поблизу АДРЕСА_1 внаслідок обстрілу зі ствольної артилерії. 
З 25.08.2023 по 29.08.2023 позивач перебував на стаціонарному лікуванні у КП "Полтавська обласна клінічна лікарня ім. М. В. Скліфосовського Полтавської обласної ради" з діагнозом МВТ (23.08.23р.), ВОНП правої гомілки з незначним порушенням, лівобічний кокартроз І-ІІ ст., що підтверджується Випискою із медичної картки стаціонарного хворого №26300.
З 29.08.2023 по 02.10.2023 позивач перебував на стаціонарному лікуванні у КНП "Миргородський міський центр первинної медико-санітарної допомоги" Миргородської міської ради з діагнозом ВОНП правої гомілки з незначним порушенням функції кінцівки, що підтверджується Витягом із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №400/1019.
Згідно з довідкою ВЛК клініки амбулаторно-поліклінічної допомоги Військово-медичного клінічного центру Західного регіону від 09.10.2023 №9517 після проведеного огляду позивача, прийнято постанову ВЛК про причинний зв`язок захворювання та ступінь придатності до військової служби у формулюваннях:
Діагноз: Нестійка контрактура правого гомілково-ступеневого суглоба після хірургічної обробки (23.08.2023, 08.09.2023) з приводу вогнепального осколкового наскрізного поранення правої гомілки (23.08.2023) з тимчасовим порушенням функції кінцівки.
Поранення, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини (довідка про обставини травми №3075 від 01.09.2023).
Згідно класифікатора тяжкості отриманих травм дана травма відноситься до легких (наказ МОЗ України №730 від 04.07.2007).
На підставі статті 81 графи ІІ Розкладу хвороб потребує відпустки для лікування на тридцять календарних днів.
30.10.2023 у відділені функціональної діагностики КНП "Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня" Тернопільської обласної ради був проведений огляд позивача, за результатами якого встановлено ЕНМГ - ознаки аксонального ураження сенсорних волокон великогомілкового нерва та деміслінізуючого ураження сенсорних волокон малогомілкового нерва справа, що підтверджується висновком обстеження відділення функціональної діагностики від 30.10.2023.
Згідно з Протоколом ультразвукового обстеження від 22.11.2023 року №11 2023 позивачу проведено ультразвукове обстеження у діагностичному центрі "УльтраМед" та встановлено: УЗ картина повного розриву поверхневої гілки малогомілкового нерва з діастазом фрагментів та термінальною невромою на проксимальному кінці. При обстеженні в товщі малогомілкових м`язів визначається рубцева тканина (в проекції ранового каналу, проте загальна цілісність м`язів збережена, рухомість їх дещо обмежена). В товщі медіальної головки литкового м`язу в проксимальній третині гомілки в просвіті шуральних вен визначається тромб протяжністю до 5 см, з ознаками часткової реканалізації вен та організації тромбу. В середній третині гомілки визначається тромб в просвіті однієї з малогомілкових вен, однорідний гіпоехогенний ("свіжий") за структурою. Виявлені зміни відповідають гострому тромбозу шуральних вен медіальної головки литкового м`язу та локального гострого тромбозу малогомілкової вени правої гомілки.
Як слідує з висновку дуплексного сканування вен правої нижньої кінцівки від 05.12.2023 року 05.12.2023 року позивачу у ВМКЦ Західного регіону було проведено дуплексне сканування вен правої нижньої кінцівки, висновком якого встановлено ознаки тромботичної оклюзії вен та однієї із малогомілкових вен
Згідно з довідкою ВЛК клініки амбулаторно-поліклінічної допомоги Військово-медичного клінічного центру Західного регіону від 06.12.2023 №11217 після проведеного огляду позивача, прийнято постанову ВЛК про причинний зв`язок захворювання та ступінь придатності до військової служби у формулюваннях:
Гострий флеботромбоз суральних та малогомілкової вен правої нижньої кінцівки з тимчасовим порушенням кровообігу та функцій.
Захворювання, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби.
На підставі статті 44 графи ІІ Розладу хвороб. Потребує відпустки для лікування у зв`язку з хворобою на тридцять календарних днів.
Як слідує з висновку дуплексного сканування вен правої нижньої кінцівки від 05.12.2023 року 12.01.2024 року позивачу у ВМКЦ Західного регіону було проведено дуплексне сканування вен правої нижньої кінцівки, висновком якого встановлено ознаки початкової реканалізації тромбозу суральних вен та однієї із малогомілкових вен.
Згідно з довідкою ВЛК клініки амбулаторно-поліклінічної допомоги Військово-медичного клінічного центру Західного регіону від 15.01.2024 №514 після проведеного огляду позивача, прийнято постанову ВЛК про причинний зв`язок захворювання та ступінь придатності до військової служби у формулюваннях:
Підгострий флеботромбоз суральних та малогомілкової вен правої нижньої кінцівки в стадії початкової реканалізації з тимчасовим порушенням кровообігу та функцій.
Захворювання, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби.
На підставі статті 44 графи ІІ Розладу хвороб. Потребує відпустки для лікування у зв`язку з хворобою на тридцять календарних днів.
Не погодившись із вказаними постановами ВЛК в частині встановлення причинного зв`язку захворювання та ступеня тяжкості отриманої травми позивач звернувся з даним позовом до суду.
Статтею 65 Конституції України визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснює Закон України від 25 березня 1992 року №2232-XII "Про військовий обов`язок і військову службу" (далі - Закон № 2232-XII в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до статті 1 цього Закону захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями (частини перша-третя статті 1 Закону).
Згідно з частиною дев`ятою статті 1 № 2232-XII щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії: допризовники - особи, які підлягають приписці до призовних дільниць; призовники - особи, приписані до призовних дільниць; військовослужбовці - особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави; резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний час та в особливий період.
Відповідно до частини 10 статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" з метою якісного проведення призову громадян на строкову військову службу за станом здоров`я, прийняття громадян на військову службу за контрактом, проведення медичного огляду військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів для визначення ступеня придатності до військової служби та визначення ступеня придатності льотного складу до льотної роботи Наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року №402 затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України (далі по тексту - Положення №402).
Відповідно до пункту 1.2 розділу І Положення №402 військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) з військовою службою та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.
Військово-лікарська експертиза - це:
медичний огляд призовників; військовослужбовців та членів їхніх сімей (крім членів сімей військовослужбовців строкової військової служби); військовозобов`язаних, резервістів (кандидатів у резервісти); громадян, які приймаються на військову службу за контрактом; кандидатів на навчання у вищих військових навчальних закладах, військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти та закладах фахової передвищої військової освіти (далі - ВВНЗ), ліцеїстів військових (військово-морських, військово-спортивних) ліцеїв (далі - ліцеїсти); осіб, звільнених з військової служби;
визначення ступеня придатності до військової служби, навчання у ВВНЗ;
встановлення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів, осіб, звільнених з військової служби, а також причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв), які призвели до смерті військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби.
Пунктом 2.1 розділу І Положення №402 передбачено, що для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі). Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі - ЛЛК)) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання штатної військово-лікарської комісії. ВЛК приймають постанови у тому числі на виїзних засіданнях та, в окремих випадках (лікування за кордоном) - дистанційно. Постанови штатних та позаштатних ВЛК обов`язкові до виконання.
Згідно з пунктом 3.3 глави 3 розділу І Положення №402 скарги на дії (бездіяльність) чи постанови ВЛК районних (міських) ТЦК та СП подаються за підпорядкованістю до ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обласних ТЦК та СП, ТЦК та СП Автономної Республіки Крим. Дії (бездіяльність), рішення, постанови, прийняті ВЛК обласних (Київського міського, ІНФОРМАЦІЯ_2 , ТЦК та СП Автономної Республіки Крим, оскаржуються в штатних ВЛК. Дії (бездіяльність), рішення, прийняті за результатами розгляду звернень ВЛК регіону, оскаржуються в ЦВЛК.
Пунктом 1.1 розділу ІІ Положення № 402 передбачено, що медичний огляд включає в себе вивчення та оцінку стану здоров`я і фізичного розвитку громадян на момент огляду в цілях визначення ступеня придатності до військової служби, навчання за військово-обліковими спеціальностями, вирішення інших питань, передбачених цим Положенням, з винесенням письмового висновку (постанови). Під придатністю до військової служби у цьому Положенні розуміється такий стан здоров`я і фізичного розвитку громадян, який дозволяє їм виконувати передбачені статутами, інструкціями службові обов`язки з конкретної військової спеціальності у виді Збройних Сил України та інших військових формуваннях у мирний та воєнний час.
Медичний огляд проводиться ВЛК з метою визначення придатності, зокрема військовослужбовців до військової служби.
Відповідно до підпункту 1.2 розділу ІІ Положення № 402 Постанови ВЛК приймаються на підставі Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби (далі - Розклад хвороб) (додаток 1), пояснень щодо застосування статей Розкладу хвороб (додаток 2) та таблиць додаткових вимог до стану здоров`я (далі - ТДВ) (додаток 3).
Розклад хвороб розроблений відповідно до вимог Міжнародної статистичної класифікації хвороб та споріднених проблем охорони здоров`я 10-го перегляду (далі - МКХ-10).
Порядок встановлення причинного зв`язку захворювань (поранень, контузій, травм, каліцтв) у військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, які призвані на збори, та колишніх військовослужбовців зі службою у Збройних Силах України визначено положеннями розділу 21 розділу II Положення № 402, пунктами 21.1-21.5 якого передбачено, що у разі коли під час медичного огляду військовослужбовців встановлено діагноз, ВЛК встановлює причинний зв`язок захворювання, травми, контузії, каліцтва, поранення.
Причинний зв`язок захворювань, поранень, травм, контузій, каліцтв у військовослужбовців, які проходять військову службу, військовозобов`язаних і резервістів, призваних військовими комісаріатами на навчальні (перевірочні) збори, при медичному огляді вирішують позаштатні постійно діючі госпітальні, гарнізонні ВЛК і ЛЛК та за потреби - штатні ВЛК (пункт 21.2).
Причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишніх військовослужбовців визначають штатні ВЛК; у колишніх військовослужбовців інших військових формувань, утворених відповідно до законів України, та військових формувань колишнього СРСР, правонаступниками яких вони стали, - штатні ВЛК цих військових формувань та оформлюють протоколом за формою, наведеною в додатку 19 (пункт 21.3).
При медичному огляді військовослужбовців, призваних на збори військовозобов`язаних, резервістів під час навчальних зборів, кандидатів на навчання у ВВНЗ, направлених військовими комісаріатами, коли їм встановлено діагноз і постанова оформлюється свідоцтвом про хворобу або довідкою, ВЛК встановлюється причинний зв`язок захворювання (поранення, контузії, каліцтва, травми) (пункт 21.4).
Відповідно до пункту 21.5 пункту 21 розділу II Положення № 402, постанови ВЛК про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв приймаються, зокрема, в таких формулюваннях, зокрема:
д) "Захворювання, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини" - якщо воно виникло під час захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, безпосередньої участі в антитерористичній операції (операції об`єднаних сил), забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, безпосередньої участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією проти України".
Зазначені у підпунктах "д" та "е" постанови приймаються також при хронічних повільно прогресуючих захворюваннях за наявності медичних документів, якщо вони етіопатогенетично дозволяють віднести або підтверджують початок захворювання у період участі в бойових діях.
Постанови ВЛК у формулюваннях, визначених підпунктами "д" та "е" не приймаються, якщо захворювання, у тому числі, що призвело до смерті військовослужбовця, є наслідком:
вчинення ним кримінального або адміністративного правопорушення;
вживання або отруєння алкоголем, наркотичними засобами, токсичними чи отруйними речовинами, а також їх дії (асфіксія, інсульт, інфаркт, зупинка серця тощо), що підтверджено відповідним медичним висновком, за умов, що отруєння не пов`язано із впливом цих речовин на потерпілого військовослужбовця внаслідок їх застосування в технологічному процесі або незадовільного зберігання чи транспортування, а потерпілий до настання нещасного випадку був відсторонений від виконання обов`язків командиром (начальником);
навмисного спричинення шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом).
є) "Захворювання (поранення, контузія, каліцтво, травма), ТАК, пов`язане з проходженням військової служби" - якщо воно виникло в період служби у військових частинах та установах, крім захворювань (поранень, контузій, каліцтв, травм), які виникли (одержані) в періоди служби, передбачені підпунктами "а", "ґ" цього пункту, або коли захворювання, що виникло до військової служби, у період служби досягло такого розвитку, який призводить до непридатності (у тому числі тимчасової) до військової служби, служби з військової спеціальності.
У такому самому формулюванні приймаються постанови при медичному огляді військовослужбовців за результатами поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних ними в період проходження військової служби, коли документи про обставини їх одержання на момент медичного огляду відсутні або якщо поранення (травма, контузія, каліцтво) одержане за обставин, не пов`язаних з виконанням обов`язків, крім випадків, визначених у підпункті "в" цього пункту.
Постанова ВЛК у формулюванні "Захворювання ТАК, пов`язане з проходженням військової служби" приймається, якщо захворювання, у тому числі, що призвело до смерті військовослужбовця, виникло, (розвинулося) в період проходження військової служби та є наслідком:
вчинення ним кримінального або адміністративного правопорушення;
вживання або отруєння алкоголем, наркотичними засобами, токсичними чи отруйними речовинами, а також їх дії (асфіксія, інсульт, інфаркт, зупинка серця тощо), що підтверджено відповідним медичним висновком, за умов, що отруєння не пов`язано із впливом цих речовин на потерпілого військовослужбовця внаслідок їх застосування в технологічному процесі або незадовільного зберігання чи транспортування, а потерпілий до настання нещасного випадку був відсторонений від виконання обов`язків командиром (начальником);
навмисного спричинення шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом).
ж) "Захворювання (поранення, травма, контузія, каліцтво), НІ, не пов`язане з проходженням військової служби" - якщо захворювання виникло в того, хто пройшов медичний огляд, до призову на військову службу, прийняття на військову службу за контрактом (у тому числі і захворювання, яке не діагностовано під час призову (під час прийому на військову службу), але патогенетично їх розвиток почався до призову (до прийому) на військову службу) і військова служба не вплинула на вже наявне захворювання і придатність до військової служби або коли захворювання виникло після звільнення з військової служби, коли початок захворювання не можна віднести на період проходження військової служби.
Постанова в такому формулюванні приймається також за наслідками поранень (травм, контузій, каліцтв), якщо вони одержані до призову на військову службу, прийняття на військову службу за контрактом і військова служба не вплинула на вже наявні наслідки поранення (травми, контузії, каліцтва) і придатність до військової служби або одержаних після звільнення з військової служби.
У такому самому формулюванні приймаються постанови щодо військовослужбовців, військову службу яким призупинено в порядку, передбаченому частиною другою статті 24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", та якщо в час призупинення військової служби військовослужбовцем одержано поранення (травму, контузію, каліцтво) або на цей період можна віднести початок захворювання.
Згідно частини п`ятої статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У цьому контексті варто звернути увагу на постанову від 10 лютого 2022 року у справі № 160/7153/20 у якій Верховний Суд наголосив, що перевірка правильності прийнятого військово-лікарською комісією рішення виключно за медичними показниками не входить до компетенції адміністративного суду.
Адміністративний суд, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, виконуючи завдання адміністративного судочинства щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення), передбаченим частиною другою статті 2 КАС України, критеріям, не втручається та не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 12 лютого 2021 року у справі № 820/5570/16 від 12 червня 2020 року у справі № 810/5009/18 про те, що надання оцінки діагнозу позивача на предмет того, чи підпадає він під дію статей розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби виходить за межі судового розгляду суду касаційної інстанції.
Дискреційні повноваження - це повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин. Дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору із будь-ким. З огляду на положення статті 2 КАС України щодо компетенції адміністративного суду останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які віднесені до компетенції цього органу державної влади.
Отже, питання визначення наявності або відсутності певного діагнозу у позивача та його придатності (непридатності) до військової служби за результатами медичного обстеження є дискреційними повноваженнями ВЛК, а тому суд не вправі перебирати на себе повноваження цього органу.
Розглядаючи по суті спори у справах щодо оскарження рішень ВЛК, суд вправі перевірити їх законність лише в межах дотримання процедури прийняття таких. Однак суд не може здійснювати власну оцінку підставності прийняття певного висновку, оскільки суди не є спеціалізованими установами в медичній сфері і тому оцінка підставності висновку ВЛК виходить за межі необхідності дослідження в контексті застосування норм матеріального права.
Аналогічна правова позиція наведена і у постанові Верховного Суду від 26 лютого 2025 року у справі № 600/3273/22-а
Як слідує із змісту позовної заяви, хоча представник позивача і вказує на порушення процедури проведення медичного огляду, однак по суті доводи позивача зводяться виключно до незгоди із формулюванням висновку щодо причинного зв`язку захворювання позивача та ступеня тяжкості отриманої травми, що виходить за межі дослідження в контексті застосування норм матеріального права, а суд не може здійснювати власну оцінку підставності прийняття спірного висновку.
Слід зазначити, що у разі наявності сумніву у позивача щодо висновку про причинний зв`язок захворювання та ступеня тяжкості отриманої травми з підстав неврахування при проведенні медичного огляду наслідків вогнепального поранення, він має право звернутися до ВЛК вищого рівня для перегляду відповідної постанови.
Однак, в матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що позивач звертався до ВЛК вищого рівня для перегляду висновку ВЛК.
Будь-яких інших доводів щодо недотримання відповідачами процедури проведення медичного огляду та прийняття оскаржуваної постанови ВЛК у позові не наведено.
Відтак, суд не вбачає підстав для зобов`язання відповідача вносити зміни до оскаржуваних постанов Військово-лікарської комісії.
Решта доводів та заперечень учасників справи, висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, зокрема у рішенні у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відображено принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п.29).
Відповідно дост. 316 КАС Українисуд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні не спростовуються і підстав для його скасування немає.
Враховуючи наведене вище, апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Керуючись ст.ст.308,315,316,321,322,325,328,329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 09 червня 2025 року у справі № 500/1010/25 - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду лише з підстав, визначених ст. 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя	 	А. Р. Курилець 	
судді	 	С. М. Кузьмич 	
 	 	О. І. Мікула  	
Повне судове рішення складено 25 лютого 2026 року.