Україна
Донецький окружний адміністративний суд 
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2026 року Справа№640/6262/20 

Донецький окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Кравченко Т.О.,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, – Управління Державної казначейської служби України у Печерському районі м. Києва, про визнання бездіяльності протиправною і зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

16 березня 2020 року до Окружного адміністративного суду міста Києва надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі – позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі – відповідач, ГУ ПФУ в м. Києві), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача – Управління Державної казначейської служби України у Печерському районі м. Києва (далі – третя особа, Управління ДКС у Печерському районі м. Києва), в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 10 квітня 2020 року, позивач просила:
- визнати протиправною бездіяльність ГУ ПФУ у м. Києві, яка полягає у неоформленні подання до Управління ДКС у Печерському районі м. Києва про повернення ОСОБА_1 13 810,00 грн сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна згідно з квитанцією від 04 квітня 2019 року № 7;
- зобов`язати ГУ ПФУ у м. Києві сформувати подання до Управління ДКС у Печерському районі м. Києва про повернення ОСОБА_1 13 810,00 грн, сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна згідно з квитанцією від 04 квітня 2019 року № 7.

Заяви, клопотання учасників справи. Процесуальні дії у справі.
За результатами автоматизованого розподілу судової справи між суддями Окружного адміністративного суду міста Києва справа № 640/6262/20 передана на розгляд судді Маруліної Л.О.
24 березня 2020 року Окружний адміністративний суд міста Києва постановив ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
21 квітня 2020 року Окружний адміністративний суд міста Києва постановив ухвалу про прийняття позовної заяви та відкриття провадження в адміністративній справі; вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами; залучив до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, Управління ДКС у Печерському районі м. Києва; встановив строк для подання заяв по суті справи.
13 грудня 2022 року Верховна Рада України прийняла Закон України № 2825-ІХ «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» (далі – Закон № 2825), який набрав чинності 15 грудня 2022 року.
На підставі ст. 1 Закону № 2825 Окружний адміністративний суд міста Києва ліквідований.
П. 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2825 (в редакції Закону України від 16 липня 2024 року № 3863-ІХ Про внесення змін до пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» щодо забезпечення розгляду адміністративних справ» (далі – Закон № 3863), який набрав чинності 26 вересня 2024 року), установлено, що з дня набрання чинності цим Законом Окружний адміністративний суд міста Києва припиняє здійснення правосуддя.
До початку роботи Київського міського окружного адміністративного суду справи, підсудні окружному адміністративному суду, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ, розглядаються та вирішуються Київським окружним адміністративним судом, крім випадку, передбаченого абз. 4 цього пункту.
Не розглянуті Окружним адміністративним судом міста Києва адміністративні справи, які були передані до Київського окружного адміністративного суду та розподілені між суддями до набрання чинності Законом № 3863, розглядаються та вирішуються Київським окружним адміністративним судом.
Інші адміністративні справи, які не розглянуті Окружним адміністративним судом міста Києва, у тому числі ті, що передані до Київського окружного адміністративного суду до набрання чинності Законом № 3863, але не розподілені між суддями (крім справ, підсудність яких визначена ч. 1 ст. 27, ч. 3 ст. 276, ст. ст. 289-1, 289-4 Кодексу адміністративного судочинства України), передаються на розгляд та вирішення іншим окружним адміністративним судам України шляхом їх автоматизованого розподілу між цими судами з урахуванням навантаження, за принципом випадковості та відповідно до хронологічного надходження справ у порядку, визначеному Державною судовою адміністрацією України. Справи, підсудність яких визначена ч. 1 ст. 27, ч. 3 ст. 276, ст. ст. 289-1, 289-4 Кодексу адміністративного судочинства України, до початку роботи Київського міського окружного адміністративного суду розглядаються та вирішуються Київським окружним адміністративним судом.
Після початку роботи Київського міського окружного адміністративного суду Київський окружний адміністративний суд та інші окружні адміністративні суди України завершують розгляд та вирішення переданих їм справ.
Судом апеляційної інстанції щодо всіх справ, підсудних окружному адміністративному суду, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ, та переданих на розгляд та вирішення іншим окружним адміністративним судам України відповідно до цього Закону, є Шостий апеляційний адміністративний суд.
До початку роботи Київського міського окружного адміністративного суду вирішення процесуальних питань, пов`язаних з виконанням судових рішень у справах, розглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва, здійснює Київський окружний адміністративний суд.
На підставі п. 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2825 (в редакції Закону № 3863) проведений автоматизований розподіл адміністративних справ, які не розглянуті Окружним адміністративним судом міста Києва, між окружними адміністративними судами України з урахуванням навантаження, за принципом випадковості та відповідно до хронологічного надходження справ відповідно до Порядку передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва, затвердженому наказом Державної судової адміністрації України від 16 вересня 2024 року № 399.
За результатами автоматизованого розподілу адміністративних справ, які не розглянуті Окружним адміністративним судом міста Києва, між окружними адміністративними судами України, справа № 640/6262/20 передана на розгляд та вирішення Донецькому окружному адміністративному суду.
За результатами автоматизованого розподілу судової справи між суддями Донецького окружного адміністративного суду адміністративна справа № 640/6262/20 (провадження № 200/3682/25) передана на розгляд судді Кравченко Т.О.
16 травня 2025 року суд постановив ухвалу про прийняття до провадження адміністративної справи; вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами; встановив строк для подання заяв по суті справи; витребував у відповідача додаткові докази.
Про прийняття справи до провадження сторони і третя особа повідомлені в порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України (далі – КАС).
З клопотанням про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін учасники справи до суду не зверталися, а тому на підставі ч. 5 ст. 260 КАС справа розглянута в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Як на час прийняття позовної заяви та відкриття провадження у справі, так і на час розгляду справи по суті триває широкомасштабна військова агресія російської федерації, яка слугувала підставою для введення в Україні з 24 лютого 2022 року 05 години 30 хвилин воєнного стану Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ «Про затвердження Указу Президента України про введення воєнного стану».
Указом Президента України від 12 січня 2026 року № 40/2026 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 14 січня 2026 року № 4757-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», строк дії воєнного стану продовжений з 05 години 30 хвилин 03 лютого 2026 року строком на 90 діб.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.
В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначила, що 04 квітня 2019 року вперше придбала житло шляхом укладання з ОСОБА_2 договору купівлі-продажу нерухомого майна, посвідченого приватним нотаріусом Авершиною І.В. та зареєстрованого в реєстрі за № 273, за умовами якого вона набула право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .
Позивач покликалася на п. 9 ст. 1 Закону України від 26 червня 1997 року № 400/97-ВР «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування» (далі – Закон № 400/97-ВР) і зазначила, що як громадянка, яка придбавала житло вперше, не належала до платників збору на обов`язкове державне пенсійне страхування.
Зазначила, що факт придбання нею житла вперше підтверджений інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Позивач стверджувала, що була вимушена сплатити збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі 1% від вартості об`єкта купівлі-продажу в сумі 13 810,00 грн.
Вважаючи, що такий збір сплачений помилково, позивач, в інтересах якої діяв її представник – адвокат Михалевський Ю.Р., звернулася до ГУ ПФУ в м. Києві з заявою від 24 січня 2020 року про повернення сплачених нею коштів.
Листом від 25 лютого 2020 року № 2600-0502-8/21793 ГУ ПФУ в м. Києві відмовило позивачці у поверненні помилково сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна.
Відмовляючи у поверненні збору, відповідач виходив з того, що Пенсійний фонд України та його органи не володіють інформацією щодо права власності громадян на нерухоме майно, а видача довідок про звільнення від сплати збору осіб, які придбавають житло вперше, не належить до його компетенції.
Позивач із цим не погоджується і наголошує, що громадяни, які придбавають нерухоме майно вперше, звільнені від сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, а тому не є платниками такого збору; помилкова сплата такого збору під час нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу житла не може бути підставою для відмови у поверненні помилково сплаченого збору, оскільки в такому випадку порушується право на повернення безпідставно сплачених коштів.
Позивач вказувала на те, що відповідач не врахував, що за відсутності відповідного правового механізму перевірки інформації про факт придбання нерухомого майна вперше саме держава в особі Пенсійного фонду України зобов`язана доводити, що у кожному конкретному випадку особа, яка зобов`язана сплачувати збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, придбала житло не вперше. Держава, запроваджуючи певний механізм правового регулювання, зобов`язана забезпечити його реалізацію. В протилежному випадку всі негативні наслідки відсутності належного правового регулювання покладаються саме на державу.
Відсутність в Україні єдиної системи реєстрації прав на нерухоме майно та позбавлення можливості Пенсійного фонду України і його територіальних органів можливості встановити факт придбання житла конкретною особою вперше не може ставитись в провину особі, оскільки невизначення порядку виконання законодавчо закріплених норм не може призводити до порушення чи обмеження прав громадян, які наділені такими правами.
При цьому позивач покликалася на практику Європейського суду з прав людини щодо застосування принципу «належного урядування», а також на висновки Верховного Суду, викладені в постановах від 20 лютого 2018 року у справі № 819/1730/17, від 10 вересня 2018 року у справі № 819/1012/17, від 11 липня 2018 року у справі № 819/242/17, від 03 липня 2018 року у справі № 813/1696/17, від 20 березня 2018 року у справі № 819/1249/17, від 30 січня 2018 року у справі № 819/1498/17, від 31 січня 2018 року у справі № 819/1667/17. 
Просила задовольнити позов.
Відповідач позов не визнав; доводив, що у спірних правовідносинах діяв в межах повноважень, в порядку та у спосіб, що визначені законодавством.
У відзиві від 08 травня 2020 року відповідач наполягав на правомірності своїх дій, вказуючи на відсутність відповідного правового механізму перевірки інформації про факт придбання позивачкою нерухомого майна вперше, а також на те, що надані позивачкою документи беззаперечно не свідчать про те, що придбання вказаного житла було здійснено нею вперше.
У відзиві від 03 червня 2025 року відповідач зазначив, що зі змісту п. 9 ст. 1 Закону № 400/97-ВР слідує, що від сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування звільняються фізичні особи, які придбавають житло вперше, а відповідно до пп. «в» п. 15-2 Порядку № 1740, (в редакції Постанови КМУ від 23 вересня 2020 року № 866, чинній з 26 вересня 2020 року), збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі нерухомого майна не сплачується, якщо особа придбаває житло вперше, що підтверджується заявою фізичної особи про те, що вона не має та не набувала права власності на житло (в тому числі не приватизувала, не успадковувала, не отримувала у дар, не купувала, зокрема як частку в спільному майні подружжя) та відомостям з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (з урахуванням відомостей з невід`ємної архівної складової частини цього Реєстру про набуття, зміну і припинення речових прав на нерухоме майно, про внесені зміни до відповідних записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно) про відсутність зареєстрованих за такою особою прав власності на житло, а також даними про невикористання житлових чеків для приватизації або використання їх для приватизації частки майна державних підприємств і земельного фонду. Документом, що підтверджує невикористання житлових чеків для приватизації житлового фонду, є довідки з місць проживання (після 1992 року).
З покликанням на норму п. 15-3 Порядку № 1740 відповідач зазначив, що нотаріальне посвідчення договорів купівлі-продажу нерухомого майна здійснюється за наявності документального підтвердження сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна; нотаріальне посвідчення договорів купівлі-продажу нерухомого майна здійснюється без документального підтвердження сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна за наявності зазначених у пп. пп. «в» і «г» п. 15-2 Порядку № 1740 інформації та документів, що підтверджують звільнення від сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування. Крім того, отримання відомостей, документів та інформації з реєстрів може здійснюватися нотаріусом при вчиненні нотаріальної дії (абз. 2 ст. 4, ст. ст. 46, 46-1 Закону № 3425).
Відповідач відзначив, що умовою звільнення від сплати збору Порядок № 1740 визначає відсутність факту купівлі житла, зокрема як частки в спільному майні подружжя.
Також відповідач зауважив, що з огляду на приписи ч. 3 ст. 368 Цивільного кодексу України, ст. 70 Сімейного кодексу України, в разі придбання житла на ім`я одного з подружжя за спільні кошти в період зареєстрованого шлюбу, другий з подружжя (колишнього подружжя) має право на частку у праві спільної сумісної власності подружжя на житло, якщо інше не визначено умовами шлюбного договору, що не дозволяє застосовувати п. «в» як підставу звільнення від сплати збору.
Отже, звільнення покупця від сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування на підставі пп. пп. «в» або «г» п. 15-2 Порядку № 1740 можливе за умови наявності зазначених у цих підпунктах інформації та документів, що підтверджують звільнення від сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування. При цьому обов`язок надання нотаріусу необхідних відомостей та документів покладається на покупця.
З огляду на викладене відповідач доводив, що позивач, сплативши збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна, не скористались правом на звільнення від сплати цього збору на підставі Порядку № 1740. Крім того, нотаріус при посвідченні договору купівлі-продажу нерухомого майна встановлює факт придбавання його вперше (чи не вперше).
Отже, за висновком відповідача, сплата позивачами збору у розмірі 1% від вартості нерухомого майна, зазначеної в договорі купівлі-продажу, є свідченням того, що майно придбавалося не вперше, що встановив нотаріус.
Відповідач зауважив, що позивач не надала документи, що підтверджують її право на звільнення від сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування.
На переконання відповідача, вказані вище обставини в сукупності свідчать про відсутність протиправності в його діях у спірних правовідносинах.
Відповідач наголосив, що Порядок повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевого бюджетів, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 03 вересня 2013 року № 787, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 25 вересня 2013 року за № 1650/24182, (далі – Порядок № 787) визначає процедуру повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів.
Разом з цим добровільна сплата позивачем збору на обов`язкове державне пенсійне страхування свідчить про те, що майно придбавалося нею не вперше, а тому у ГУ ПФУ в м. Києві відсутній обов`язок сформувати та подати до органу Казначейства подання про повернення позивачці сплаченого нею збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна.
Просив відмовити в позові.
Третя особа надала пояснення, в яких вказала, що законодавством чітко визначений механізм повернення помилково та/або надміру сплачених сум грошових коштів.
Оскільки повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету, здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а таким органом Пенсійний фонд України, то саме на відповідача покладений обов`язок щодо формування та надання до органів Державної казначейської служби подання про повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету, що відповідає висновку Верхового Суду, викладеному в постанові від 28 листопада 2018 року у справі № 813/1126/17.

Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Докази відхилені судом, та мотиви їх відхилення.
На виконання вимог ст. 90 КАС суд оцінив докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні; оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з того, що жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 77 КАС кожна особа повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.
За правилами абз. 1 ч. 2 ст. 77 КАС в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З`ясовуючи чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення, якими доказами вони підтверджуються, а також чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, суд встановив таке.
Позивач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що встановлено на підставі паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 .
З 02 листопада 2013 року місце проживання позивачки було зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 ; з 12 квітня 2019 року – за адресою: АДРЕСА_1 , про що свідчать штампи про реєстрацію місця проживання та зняття з реєстрації, проставлені в паспорті, а також відповідь з Єдиного державного демографічного реєстру від 16 травня 2025 року № 1384248.
04 квітня 2019 року ОСОБА_1 як покупець та ОСОБА_2 як продавець уклали договір купівлі-продажу квартири, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Авершиною І.В. та зареєстрований в реєстрі за № 273.
За умовами цього договору продавець передала належну їй на праві приватної власності квартиру у власність покупця, а покупець прийняла квартиру і сплатила за це оговорену грошову суму, передбачену у цьому договорі (п. 1.1 договору); предметом цього договору є квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 (п. 1.2 договору); в цілому об`єкт нерухомого майна складається з: двокімнатної квартини, розташованої на 6 поверсі 8 поверхового будинку, загальною площею 57,7 кв. м., у тому числі житловою площею 34,2 кв. м. (п. 1.4 договору); продаж зазначеної квартири за домовленістю сторін вчинено за 1 355 000,00 грн, які покупець зобов`язалась сплатити повністю в безготівковому порядку протягом одного банківського дня на картковий рахунок продавця, відкритий в АТ КБ «Приватбанк», відповідно до вимог чинного законодавства (п. 2.1 договору); покупець сплачує 1% вартості квартири в Пенсійний фонд України згідно з діючим законодавством (п. 5.6 договору).
В процесі укладання договору купівлі-продажу квартири від 04 квітня 2019 року позивач сплатила збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі 1% від вартості об`єкта купівлі-продажу.
Так, ОСОБА_1 сплатила 13 810,00 грн (отримувач: УК у Печерському районі/Печерський район/2406200) з призначенням платежу «*;101; НОМЕР_2 ;24140500; ОСОБА_1 ; Збір з операцій придбавання (купівлі-продажу) нерухомого майна оплата 1% в ПФУ», що підтверджено квитанцією від 04 квітня 2019 року № 7.
04 квітня 2019 року проведена державна реєстрація права власності ОСОБА_1 на об`єкт нерухомого майна:
реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1802565080000;
об`єкт нерухомого майна: квартира, об`єкт житлової нерухомості: Так;
опис об`єкта: загальна площа (кв. м.): 57,7, житлова площа (кв. м.): 34,2;
адреса: АДРЕСА_1 ;
актуальна інформація про право власності:
номер запису про право власності/довірчої власності: 31016852;
дата, час державної реєстрації: 04 квітня 2019 року, 10:43:28;
державний реєстратор: приватний нотаріус Авершина І.В., Київський міський нотаріальний округ, м. Київ;
підстава виникнення права власності: договір купівлі-продажу, серія та номер: 273, виданий 04 квітня 2019 року, видавник: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Авершина І.В.; серія та номер: 276, виданий 04 квітня 2019 року, видавник: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Авершина І.В.;
підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 46298220 від 04 квітня 2019 року 10:58:07, приватний нотаріус Авершина І.В., Київський міський нотаріальний округ, м. Київ;
форма власності: приватна;
розмір частки: 1;
власники: ОСОБА_1 , що підтверджено Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта (індексний номер: 197542570, дата, час формування: 24 січня 2020 року 12:32:59).
Позивач стверджує, що внаслідок укладання договору купівлі-продажу від 04 квітня 2019 року житло придбала вперше, що підтверджено інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.
Згідно з відповіддю з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 16 травня 2025 року № 1384305 за параметрами запиту: «тип пошуку: за повним співпадінням, РНОКПП/ЄДРПОУ: 3155118042; роль суб`єкта: власник» в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно міститься інформація про наявність у ОСОБА_1 права власності лише на один об`єкт нерухомого майна – реєстраційний номер: 1802565080000; дата реєстрації: 04 квітня 2019 року 14:06:20; тип ОНМ: квартира; стан: зареєстровано; регіон: м. Київ, загальна площа: 57.7 кв. м.; адреса: АДРЕСА_1 .
Відповідач – Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (ідентифікаційний код 42098368) зареєстроване як юридична особа, про що до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (далі – ЄДР) внесений відповідний запис; у спірних правовідносинах є суб`єктом владних повноважень.
Третя особа – Управління Державної казначейської служби України у Печерському районі м. Києва (ідентифікаційний код 38004897) зареєстроване як юридична особа, про що до ЄДР внесений відповідний запис.
24 січня 2020 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діяв її представник – адвокат Михалевський Ю.Р., звернулася до ГУ ПФУ в м. Києві з претензією, в якій на підставі п. 9 ст. 1 Закону № 400/97-ВР просила видати подання до Управління Державної казначейської служби України в Печерському районі м. Києва про повернення їй помилково сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі 13 810,00 грн, оскільки внаслідок укладання договору купівлі-продажу від 04 квітня 2019 року житло придбала вперше.
До цієї заяви позивач долучила копії договору купівлі-продажу квартири від 04 квітня 2019 року, квитанції від 04 квітня 2019 року № 7, Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 24 січня 2020 року № 197542570, ордера на надання правової допомоги та свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю.
За результатами розгляду претензії ОСОБА_1 від 24 січня 2020 року, яка зареєстрована 11 лютого 2020 року за вхідним № 5857/8, ГУ ПФУ в м. Києві надало відповідь листом від 25 лютого 2020 року № 2600-0502-8/21793, яким відмовило у внесенні подання про повернення збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна, рекомендувавши для вирішення цього питання звернутися до суду.
Відмовляючи позивачці у внесенні подання про повернення збору, ГУ ПФУ в м. Києві навело таке обґрунтування:
- відповідно до п. 9 ст. 1 Закону № 400/97-ВР платниками збору з операцій купівлі-продажу нерухомого майна є […] фізичні особи, які придбавають нерухоме майно, за винятком […] громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на отримання житла або придбавають житло вперше;
- згідно з п. 8 ст. 2 Закону № 400/97-ВР об`єктом оподаткування при здійсненні операцій купівлі-продажу нерухомого майна є вартість майна, зазначена у договорі купівлі-продажу такого майна;
- Порядок сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 03 листопада 1998 року № 1740 (далі – Порядок № 1740);
- відповідно до п. 15-3 Порядку № 1740 нотаріальне посвідчення або реєстрація на біржі договорів купівлі-продажу нерухомого майна здійснюється за наявності документального підтвердження сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу такого майна;
- повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету платежів у національній валюті здійснюється органами Державної казначейської служби України з відповідних бюджетних рахунків для зарахування надходжень відкритих в органах Казначейства відповідно до законодавства, шляхом оформлення розрахункових документів відповідно до Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03 вересня 2013 року № 787, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 25 вересня 2013 року за № 1650/24182, (далі – Порядок № 787);
- повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, платежів та інших доходів бюджетів здійснюються за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету;
- для встановлення правових підстав повернення коштів збору з операцій купівлі-продажу нерухомого майна в сумі 13 810,00 грн рекомендовано звернутись до суду.
Докази внесення ГУ ПФУ в м. Києві до органів Казначейства подання про повернення ОСОБА_1 помилково сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування суду також не надані.
Будь-які інші докази щодо предмета доказування учасники справи не надали.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.
Висновки суду по суті позовних вимог.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Порядок справляння та використання збору на обов`язкове державне пенсійне страхування визначає Закон України від 26 червня 1997 року № 400/97-ВР «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування» (далі – Закон № 400/97-ВР).
На час виникнення спірних правовідносин, на момент сплати позивачкою збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, тобто станом на 04 квітня 2019 року, Закон № 400/97-ВР діяв в редакції від 01 січня 2018 року.
Платників збору на обов`язкове державне пенсійне страхування визначає ст. 1 Закону № 400/97-ВР.
Так, відповідно до ст. 1 Закону № 400/97-ВР платниками збору на обов`язкове державне пенсійне страхування є:
[…]
9) підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та фізичні особи, які придбавають нерухоме майно, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.
Нерухомим майном визнається жилий будинок або його частина, квартира, садовий будинок, дача, гараж, інша постійно розташована будівля, а також інший об`єкт, що підпадає під визначення групи 3 основних засобів та інших необоротних активів згідно з Податковим кодексом України.
Нотаріальне посвідчення договорів купівлі-продажу нерухомого майна здійснюється за наявності документального підтвердження сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна.
Суми збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна сплачуються платниками цього збору за місцем розташування державної нотаріальної контори або робочого місця приватного нотаріуса.
Нотаріуси щокварталу, до 20 числа місяця, що настає за звітним кварталом, подають до органів Пенсійного фонду України за місцем розташування державної нотаріальної контори або робочого місця приватного нотаріуса звіт про укладені договори купівлі-продажу нерухомого майна, включаючи інформацію про вартість такого майна та суму сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування в порядку та за формою, визначеними Кабінетом Міністрів України.
Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на запит Пенсійного фонду України та його територіальних органів, інших органів державної влади, органів місцевого самоврядування, судів, органів внутрішніх справ, органів прокуратури, органів Служби безпеки України, нотаріусів, адвокатів надається у порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України;
[…].
Об`єкт оподаткування визначений ст. 2 Закону № 400/97-ВР.
Згідно з п. 8 ст. 2 Закону № 400/97-ВР об`єктом оподаткування для платників збору, визначених п. 9 ст. 1 цього Закону, є вартість нерухомого майна, зазначена в договорі купівлі-продажу такого майна.
Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону № 400/97-ВР збір на обов`язкове державне пенсійне страхування платники збору, визначені у ч. 2 цієї статті, сплачують до Пенсійного фонду України в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Згідно з ч. 3 ст. 3 Закону № 400/97-ВР платники збору, визначені п. п. 6, 7, 9 і 10 ст. 1 цього Закону, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування сплачують на бюджетні рахунки для зарахування надходжень до державного бюджету, відкриті в головних управліннях центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів. Ці кошти в установленому порядку зараховуються до загального фонду державного бюджету і використовуються згідно із законом про Державний бюджет України.
Ставки збору на обов`язкове державне пенсійне страхування встановлені ст. 4 Закону № 400/97-ВР.
Відповідно ст. 4 Закону № 400/97-ВР на обов`язкове державне пенсійне страхування встановлюються ставки збору в таких розмірах:
[…]
10) для платників збору, визначених п. 9 ст. 1 цього Закону, – 1 відсоток від об`єкта оподаткування, визначеного п. 8 ст. 2 цього Закону;
[…].
Питання сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій згідно із Законом № 1740 регулює Порядок сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 03 листопада 1998 року № 1740, (далі – Порядок № 1740).
На час виникнення спірних правовідносин Порядок № 1740 діяв редакції від 04 квітня 2018 року.
Згідно з п. 2 Порядку № 1740 збір на обов`язкове державне пенсійне страхування сплачується платниками на бюджетні рахунки для зарахування надходжень до державного бюджету, відкриті в головних управліннях Казначейства в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі (далі – головні управління Казначейства).
Відповідно до п. 15-1 Порядку № 1740 збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна сплачується […] фізичними особами, які придбавають нерухоме майно, у розмірі 1 відсотка від вартості нерухомого майна, зазначеної в договорі купівлі-продажу такого майна, за винятком […] громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.
Нерухомим майном визнається жилий будинок або його частина, квартира, садовий будинок, дача, гараж, інша постійно розташована будівля, а також інший об`єкт, що підпадає під визначення групи 3 основних засобів та інших необоротних активів згідно з Податковим кодексом України.
П. 15-2 Порядку № 1740 було визначено, що збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі нерухомого майна не сплачується, якщо:
б) право власності на житло, отримане фізичною особою в результаті його приватизації, відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду».
Згідно з п. 15-3 Порядку № 1740 нотаріальне посвідчення договорів купівлі-продажу нерухомого майна здійснюється за наявності документального підтвердження сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна.
Документом, що підтверджує сплату збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна, є платіжне доручення платника збору про перерахування сум збору на бюджетні рахунки для зарахування надходжень до державного бюджету, відкриті в головних управліннях Казначейства. Копія такого платіжного доручення зберігається в нотаріуса, який посвідчив договір.
Суми збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна сплачуються платниками, зазначеними у п. 15-1 цього Порядку, за місцем розташування державної нотаріальної контори або робочого місця приватного нотаріуса.
За правилами, наведеними в п. 16 Порядку № 1740, суми збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що сплачуються платниками […] з операцій купівлі-продажу нерухомого майна, […] зараховуються в установленому порядку до державного бюджету і використовуються згідно із Законом України про Державний бюджет України на відповідний рік.
Відповідно до п. 17 Порядку № 1740 у разі неповної або несвоєчасної сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування несплачені суми стягуються з платників із застосуванням фінансових санкцій, передбачених законодавством.
Згідно з п. 18 Порядку № 1740 облік сум збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій ведеться відповідно до законодавства.
Повернення помилково або надміру сплачених сум збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій здійснюється у порядку, встановленому Бюджетним кодексом України та нормативно-правовими актами, прийнятими на його виконання, щодо повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету. […]
Згідно з абз. 4 п. 19 Порядку № 1740 нотаріуси подають щокварталу до 20 числа наступного місяця органам Пенсійного фонду України за місцем розташування державної нотаріальної контори або робочого місця приватного нотаріуса звіт про укладені договори купівлі-продажу нерухомого майна та сплату збору на обов`язкове державне пенсійне страхування за формою згідно з додатком 4.

Відповідно до ч. 2 ст. 45 Бюджетного кодексу України Казначейство України веде бухгалтерський облік усіх надходжень Державного бюджету України та за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, здійснює повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету.
В свою чергу, згідно з пп. 6 п. 5 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 липня 2014 року № 280, (далі – Положення № 280) Пенсійний фонд України організовує, координує та контролює роботу територіальних органів щодо забезпечення надходжень від сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, інших коштів, ведення обліку їх надходжень відповідно до законодавства.
Згідно з п. 7.2 Порядку ведення органами Пенсійного фонду України обліку надходження сум єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та інших платежів, затвердженого постановою Пенсійного фонду України від 27 вересня 2010 року № 21-2, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 жовтня 2010 року за № 988/18283, (далі – Порядок № 21-2) суми помилково сплачених платежів зараховуються в рахунок майбутніх платежів або повертаються платникам на підставі заяви.
Оскільки повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету, здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, і таким органом в даному є орган Пенсійного фонду України, то в контексті спірних правовідносин саме на ГУ ПФУ в м. Києві покладено обов`язок щодо формування та надання до органів Державної казначейської служби подання про повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету.
Відповідно до п. 2 розділу І Порядку повернення (перерахування) коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03 вересня 2013 року № 787, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 25 вересня 2013 року за № 1650/24182, (далі – Порядок № 787) цей Порядок визначає процедури, у тому числі повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, а саме: податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджету, коштів від повернення до бюджетів бюджетних позичок, фінансової допомоги, наданої на поворотній основі, та кредитів, у тому числі залучених державою (місцевими бюджетами) або під державні (місцеві) гарантії (далі – платежі).
Згідно з п. 3 розділу І Порядку № 787 повернення (перерахування) помилково або надміру зарахованих до бюджету платежів та перерахування між видами доходів і бюджетів коштів, помилково та/або надміру зарахованих до відповідних бюджетів через єдиний рахунок, у національній валюті здійснюється Казначейством або головними управліннями Казначейства з відповідних рахунків за надходженнями, відкритих в Казначействі відповідно до законодавства, шляхом оформлення платіжних інструкцій для здійснення внутрішніх операцій.
Повернення (перерахування) платежів у національній валюті здійснюється на рахунки отримувачів коштів, відкриті в банках або небанківських надавачів платіжних послуг, або Казначействі, вказані у поданні (висновку, повідомленні) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, органів, які ведуть облік заборгованості в розрізі позичальників.
П. 5 розділу І Порядку № 787 установлено, що повернення (перерахування) помилково або надміру зарахованих до бюджету або повернення на єдиний рахунок (у разі його використання) податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів, або перерахування між видами доходів і бюджетів коштів, помилково та/або надміру зарахованих до відповідних бюджетів через єдиний рахунок, здійснюється за поданням (висновком, повідомленням) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету.
У разі повернення (перерахування) помилково або надміру зарахованих до бюджету зборів, платежів та інших доходів бюджетів (крім зборів та платежів, контроль за справлянням яких покладено на органи ДПС та органи Держмитслужби) орган, що контролює справляння надходжень бюджету, засобами системи Казначейства формує подання в електронній формі згідно з додатком 1 до цього Порядку та подає його до відповідного головного управління Казначейства за місцем зарахування платежу до бюджету, Казначейства.
[…]
Заява про повернення (перерахування) коштів з бюджету складається та подається платником до органу, що контролює справляння надходжень бюджету, з платежу, який підлягає поверненню, із обов`язковим зазначенням інформації в такій послідовності: найменування платника (суб`єкта господарювання) (латиницею у разі повернення коштів в іноземній валюті), код за ЄДРПОУ (для юридичної особи) або прізвище, ім`я, по батькові (за наявності) фізичної особи (латиницею у разі повернення коштів в іноземній валюті), реєстраційний номер облікової картки платника податків (ідентифікаційний номер) або серія (за наявності) та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та мають відмітку у паспорті), дата та номер судового рішення, яке набрало законної сили (у разі повернення судового збору, за виключенням помилково зарахованого), місцезнаходження юридичної особи або місце проживання фізичної особи (латиницею у разі повернення коштів в іноземній валюті) та номер контактного телефону (за згодою), сума коштів, що підлягає поверненню (перерахуванню), причина повернення (перерахування) коштів з бюджету, найменування банку або небанківського надавача платіжних послуг, місцезнаходження банку (у разі повернення коштів в іноземній валюті (латиницею)), в якому відкрито рахунок отримувача коштів, та реквізити такого рахунка (латиницею у разі повернення коштів в іноземній валюті), номер карткового рахунка отримувача коштів (за наявності).
За умови інформаційно-технологічних можливостей органу, що контролює справляння надходжень бюджету, платник може подати заяву до такого органу в електронній формі за допомогою засобів інформаційно-комунікаційних систем та з дотриманням вимог законодавства у сферах захисту інформації в інформаційно-комунікаційних системах, електронних довірчих послуг та електронного документообігу. В електронній заяві також має бути зазначено електронну поштову адресу, на яку платнику може бути надіслано відповідь, або відомості про інші засоби зв`язку з ним.
[…].
Верховний Суд в постанові від 10 вересня 2018 року у справі № 819/1012/17 навів такі висновки щодо застосування норм п. 9 ст. 1 Закону № 400/97-ВР та Порядку № 1740 (в редакції, чинній д о 26 вересня 2020 року, тобто до внесення змін згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 23 вересня 2020 року № 866 «Про внесення змін до Порядку сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій»):
«[…]
Згідно з п. 9 ст. 1 Закону № 400/97-ВР платниками збору на обов`язкове пенсійне страхування є […] фізичні особи, які придбавають нерухоме майно, за винятком […] громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше. […]
П. 8 ч. 1 ст. 2 цього ж Закону передбачено, що об`єктом оподаткування є для платників збору, визначених пунктом 9 статті 1 цього Закону, - вартість нерухомого майна, зазначена в договорі купівлі-продажу такого майна.
[…]
Згідно з абз. 1 п. 15-1 Порядку № 1740 збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна сплачується […] фізичними особами, які придбавають нерухоме майно, у розмірі 1 відсотка від вартості нерухомого майна, зазначеної в договорі купівлі-продажу такого майна, за винятком […] громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.
Відповідно до п. 15-3 Порядку № 1740 нотаріальне посвідчення або реєстрація на біржі договорів купівлі-продажу нерухомого майна здійснюється за наявності документального підтвердження сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна.
З аналізу наведених норм вбачається, що нотаріальне посвідчення договорів купівлі-продажу нерухомого майна здійснюється лише за наявності документального підтвердження сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна, однак, громадяни, які придбавають житло вперше, не є платниками збору на обов`язкове державне пенсійне страхування.
[…]
У свою чергу, процедура повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, а саме: податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджету, коштів від повернення до бюджетів бюджетних позичок, фінансової допомоги, наданої на поворотній основі, та кредитів, у тому числі залучених державою (місцевими бюджетами) або під державні (місцеві) гарантії, визначена Порядком № 787.
П. 5 Порядку № 787 передбачено, що повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) – за ухвалою суду, яка набрала законної сили. Подання на повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету зборів, платежів та інших доходів бюджетів (крім зборів та платежів, контроль за справлянням яких покладено на органи Державної фіскальної служби України) подається до відповідного органу Казначейства за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку. Подання за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку подається платником до органу Казначейства разом з його заявою про повернення коштів з бюджету та оригіналом або копією документа на переказ, або паперовою копією електронного розрахункового документа, які підтверджують перерахування коштів до бюджету.
Відповідно до пп. 2 п. 4 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 квітня 2015 року № 215, Казначейство відповідно до покладених на нього завдань та в установленому законодавством порядку забезпечує казначейське обслуговування бюджетних коштів на основі ведення єдиного казначейського рахунка, відкритого у Національному банку, зокрема, здійснює повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету, за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету.
Таким чином, оскільки повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету, здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а таким органом є ПФУ, то саме на об`єднане управління ПФУ покладено обов`язок щодо формування та надання до органів Державної казначейської служби подання про повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету.
Будь-яких належних та допустимих доказів, які б спростовували твердження позивача про придбання нею житла вперше, чи підтверджували б реєстрацію на праві приватної власності за ним будь-якого іншого нерухомого майна та свідчили б про відсутність у неї права на звільнення від сплати збору, відповідачем не надано.
Крім того, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на те, що в Україні відсутній механізми перевірки інформації про те, чи вперше особа придбала нерухомість.
Вказане питання було предметом звернення ПФУ до Конституційного Суду України про надання тлумачення терміну «придбавають житло вперше», що міститься у п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону № 400/97-ВР, визначивши коло осіб, яких необхідно вважати такими, що придбавають житло вперше.
Ухвалою Конституційного Суду України від 23 березня 2000 року № 29-у/2000 відмовлено у відкритті конституційного провадження у справі через відсутність у Пенсійного фонду України права на конституційне подання та непідвідомчість Конституційному Суду України питання, порушеного у поданні.
За відсутності відповідного правового механізму перевірки інформації про факт придбання нерухомості вперше саме держава в особі Пенсійного фонду України як уповноваженого суб`єкта владних повноважень зобов`язана доводити той факт, що у кожному конкретному випадку особа, що зобов`язана сплачувати збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, придбала житло не вперше. Держава, запроваджуючи певний механізм правового регулювання відносин, зобов`язана забезпечити його реалізацію. В протилежному випадку всі негативні наслідки відсутності належного правового регулювання покладаються саме на державу.
Відсутність в Україні єдиної системи реєстрації прав на нерухоме майно та позбавлення можливості ПФУ та його територіальних відділень встановити придбання квартир конкретною особою вперше не може ставитись в провину особі, оскільки невизначення порядку виконання законодавчо закріплених норм не може призводити до порушення чи обмеження прав громадян, які наділені такими правами.
Відповідно до ст. 6 КАС суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
При цьому, колегія суддів враховує правову позицію Європейського суду з прав людини, викладену в рішеннях у справах «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки» (PincovdandPine v. The Czech Republic), «Ґаші проти Хорватії» (Gashiv. Croatia), «Трго проти Хорватії» (Trgo v. Croatia) щодо застосування принципу «належного урядування», згідно якого державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.
Оскільки саме держава не виконала свій обов`язок запровадити внутрішню процедуру встановлення факту придбання нерухомого майна вперше, що сприяло б юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси особи, то негативні наслідки вказаної бездіяльності мають покладатися саме на державу.
Таким чином, посилання в касаційній скарзі на неможливість перевірки інформації щодо придбання квартири конкретною особою вперше, як на підставу для відмови позивачу в поверненні помилково сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна є необґрунтованими.
З огляду на наведене, колегія суддів погоджується з висновком судів попередніх інстанцій про наявність правових підстав для зобов`язання відповідача звернутися з відповідним поданням до органів Державної казначейської служби України щодо повернення помилково сплаченого позивачем пенсійного збору в розмірі 4615 грн.
Аналогічний правовий висновок міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 30 січня 2018 року (справа № 819/1498/17) та 31 січня 2018 року (справа №819/1667/17).
[…]».
Аналіз норм п. 9 ст. 1 Закону № 400/97-ВР та Порядку № 1740 зумовлює висновок про те, що за загальним правилом фізичні особи, які придбавають нерухоме майно, є платниками збору на обов`язкове державне пенсійне страхування. Це загальне правило не поширюється на громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.
Відповідач не спростував належними і допустимими доказами твердження позивачки про те, що внаслідок укладання договору купівлі-продажу квартири від 04 квітня 2019 року, вона придбала житло вперше, що є підставою для її звільнення від сплати відповідного збору.
Суд відхиляє заперечення відповідача, які ґрунтуються на відсутності правового механізму перевірки інформації про факт придбання позивачкою нерухомого майна вперше, з мотивів, наведених Верховним Судом, зокрема, в постанові від 10 вересня 2018 року у справі № 819/1012/17.
З приводу твердження відповідача про те, що надані позивачкою документи беззаперечно не свідчать про те, що придбання вказаного житла було здійснено нею вперше, суд зауважує, що в силу положень абз. 1 ч. 2 ст. 77 КАС в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Тобто в контексті спірних правовідносин саме на ГУ ПФУ в м. Києві покладений обов`язок щодо доведення правомірності його бездіяльності, яка є предметом спору. 
Також суд відхиляє заперечення відповідача, які ґрунтуються на нормах Порядку № 1740 в редакції, чинній з 26 вересня 2020 року, тобто зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 23 вересня 2020 року № 866 «Про внесення змін до Порядку сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій», виходячи з такого.
Дійсно, починаючи з 26 вересня 2020 року шляхом внесення змін до Порядку № 1740 держава створила дієвий механізм, за умови дотримання якого фізична особа, що придбаває житло вперше (та, відповідно, не є платником збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі нерухомого житла), може не сплачувати цей збір під час нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу такого житла.
Разом з цим, виходячи з положень ст. 58 Конституції України, положення Порядку № 1740 в редакції, чинній з 26 вересня 2020 року, не підлягають застосуванню до спірних правовідносин, що виникли внаслідок сплати ОСОБА_1 збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна 04 квітня 2019 року.
З огляду на встановлені фактичні обставини та правове регулювання спірних правовідносин з урахуванням висновків Верховного Суду, діючи на підставі ч. 2 ст. 9 КАС, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання протиправною бездіяльності ГУ ПФУ в м. Києві, яка полягає у неформуванні та неподанні до Управління ДКС у Печерському районі м. Києва подання про повернення ОСОБА_1 13 810,00 грн, сплачених в якості збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна згідно з квитанцією від 04 квітня 2019 року № 7, та покладання на ГУ ПФУ в м. Києві обов`язку сформувати та подати до Управління ДКС у Печерському районі м. Києва подання про повернення ОСОБА_1 13 810,00 грн, сплачених в якості збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна згідно з квитанцією від 04 квітня 2019 року № 7.
Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню.
Суд надав оцінку основним доводам і запереченням сторін. Решта доводів і заперечень сторін не спростовують висновків суду по суті позовних вимог.

Розподіл судових витрат.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Позивач документально підтвердила судові витрати по сплаті судового збору в сумі 840,80 грн (квитанція від 11 березня 2020 року № 85195).
Докази здійснення позивачем інших судових витрат суду не надані.
Визначаючи кількість вимог немайнового характеру, заявлених позивачем, суд враховує, що вимога про визнання протиправними акта, дії чи бездіяльності як передумова для застосування інших способів захисту порушеного права (скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, зобов`язання прийняти рішення, вчинити дії чи утриматися від їх вчинення тощо) як наслідків протиправності акта, дій чи бездіяльності є однією вимогою.
Суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, а тому за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача підлягають присудженню судові витрати по сплаті судового збору в сумі 840,80 грн.
Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 244, 245, 246, 250, 251, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (ідентифікаційний код 42098368, місцезнаходження: 04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, буд. 16), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача – Управління Державної казначейської служби України у Печерському районі м. Києва (ідентифікаційний код 38004897, місцезнаходження: 01133, м. Київ, вул. Леоніда Первомайського, буд. 9а) про визнання бездіяльності протиправною і зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити.
2. Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, яка полягає у неформуванні та неподанні до Управління Державної казначейської служби України у Печерському районі м. Києва подання про повернення ОСОБА_1 13 810,00 грн, сплачених в якості збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна згідно з квитанцією від 04 квітня 2019 року № 7.
3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві сформувати та подати до Управління Державної казначейської служби України у Печерському районі м. Києва подання про повернення ОСОБА_1 13 810 (тринадцяти тисяч восьмиста десяти) гривень 00 копійок, сплачених в якості збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна згідно з квитанцією від 04 квітня 2019 року № 7.
4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві судові витрати по сплаті судового збору в сумі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок.
5. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
6. Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
7. Повне судове рішення складено 16 лютого 2026 року. 

Суддя Т.О. Кравченко