Справа № 297/1389/21

П О С Т А Н О В А
Іменем України

19 лютого 2026 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі колегії суддів: 
судді-доповідача: Мацунича М.В., 
суддів: Фазикош Г.В., Собослоя Г.Г.
за участю секретаря судового засідання Савинець В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , який не брав участі у справі, та до якої приєдналася приватний нотаріус Берегівського районного нотаріального округу Кирияк Клара Миколаївна на рішення Берегівського районного суду Закарпатської області від 26 липня 2021 року, ухвалене головуючою суддею Фейір О.О., в справі за позовом ОСОБА_2 до приватного нотаріуса Берегівського районного нотаріального округу Кирияк Клари Миколаївни про визнання недійсним одностороннього правочину

встановив:
У червні 2021 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до приватного нотаріуса Берегівського районного нотаріального округу – Кирияк К.М. про визнання недійсним одностороннього правочину.
Позов мотивований тим, що 21 листопада 2019 року він отримав перемогу на електронних публічних торгах ДП «Сетам» по придбанню об`єкта нерухомості – житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що був об`єктом іпотеки, і після сплати всіх необхідних платежів і оформлення всіх документів, 13 грудня 2019 року приватним нотаріусом Берегівського нотаріального округу Закарпатської області Гарапко Х.М. йому було видано свідоцтво про право власності на вказаний будинок, а також на земельну ділянку, на якій він розташований.
Однак при його вселенні у вказаний будинок ОСОБА_3 повідомив, що цей будинок йому не належить, і він має довіреність від власника будинку на вчинення будь-яких правочинів щодо нього. Вважає довіреність посвідчену приватним нотаріусом, зареєстровану в реєстрі за № 1889 фіктивним правочином, оскільки ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , оформляючи її знали, що ніяких правових наслідків такий правочин немає і не може мати, оскільки вказане в довіреності нерухоме майно на час її складання були предметом іпотеки згідно договору іпотеки № PCL-801/007/2007, укладеного 30 січня 2007 року між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 . Вказаний будинок та земельна ділянка перебували під арештом згідно виконавчого листа № 297/2469/18, виданого 26 березня 2019 року Берегівським районним судом. Не сплативши борг в сумі 2 558 871, 34 грн ЗАТ «ОТП Банк» Писанюк Л. М. не зміг би від імені ОСОБА_1 здійснювати будь-які дії з нерухомим майном, вказаним в довіреності.
Позивач просив суд визнати довіреність від 03 жовтня 2019 року, посвідчену приватним нотаріусом, зареєстровану в реєстрі за № 1889, недійсним правочином у зв`язку із її фіктивністю.

Рішенням Берегівського районного суду від 26 липня 2021 року позов задоволено.
Довіреність Сатмарі С. П. від 03 жовтня 2019 року, посвідчену приватним нотаріусом, зареєстровану в реєстрі за № 1889, визнано недійсним правочином у зв`язку із його фіктивністю.
Стягнено з приватного нотаріуса Кирияк К.М. на користь держави 908,00 грн судового збору.
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що оспорювана довіреність між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 надана без наміру створення правових наслідків, оскільки нерухоме майно, вказане у довіреності, перебувало в іпотеці, та будь-яких правочинів щодо вказаного майна не могло бути вчинено ні ОСОБА_1 , ні ОСОБА_4 , що ОСОБА_1 було достеменно відомо у зв`язку із укладеним договором іпотеки, тому така довіреність відповідно до статті 234 ЦК України є фіктивною.

ОСОБА_1 як особа, яка не брала участі в справі, подав апеляційну скаргу та просив скасувати рішення і ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Доводить про неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.
До апеляційної скарги ОСОБА_1 , приєдналась приватний нотаріус Берегівського районного нотаріального округу Кирияк К.М. У заяві посилається на те, що ОСОБА_1 є особою, яка наділена правом на оскарження рішення суду першої інстанції бо суд вирішив питання про його права, свободи, інтереси та (або) обов`язки не залучивши при цьому до участі у справі на стороні відповідача.
ОСОБА_2 з позовом до ОСОБА_1 не звертався і такий спір не був предметом судового розгляду Берегівського районного суду, тому в суду не було підстав для задоволення позову. Ба більше, ОСОБА_2 прямо у своїй позовній заяві зазначив, що не вважає за необхідне залучати ОСОБА_1 до участі в справі. Наслідками пред`явлення позову до неналежного відповідача є відмова у його задоволенні. 

За матеріалами справи вбачається, що раніше постановою Закарпатського апеляційного суду від 17 травня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_5 (особи, яка не брала участі в справі) задоволено.
Рішення Берегівського районного суду від 26 липня 2021 року скасовано та у позові ОСОБА_2 відмовлено.
Стягнено з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 1 362,00 грн. судового збору.
Рішення суду апеляційної інстанції мотивоване тим, що спір про визнання недійсною довіреності, треба розглядати як спір, пов`язаний із уповноваженням однією особою іншою на вчинення певних дій і представлення інтересів, і наявність такої довіреності певним чином зачіпає права особи, яка звертається до суду за захистом свого права. Зміст і характер відносин між учасниками справи та встановлені судом першої інстанції обставини справи підтверджують, що спір у позивача існує саме з ОСОБА_1 і ОСОБА_3 із приводу порушення ними права власності позивача на спірне домоволодіння унаслідок їх дій щодо підписання оспорюваної довіреності. Позовна вимога про визнання недійсною довіреності у зв`язку з її фіктивністю не може бути звернена до приватного нотаріуса, якого позивач визначив відповідачем.
Наведені в апеляційній скарзі доводи в сукупності з наданими документами є достатніми для висновку про те, що оскарженим рішенням Берегівського районного суду від 26 липня 2021 року вирішено питання про права та обов`язки ОСОБА_3 щодо визнання недійсним правочину, при цьому ОСОБА_3 , як особа уповноважена оспорюванню довіреністю вчиняти певні дії, не була залучена до участі в справі.

Проте, постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 11.10.2023 касаційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. 
Постанову Закарпатського апеляційного суду від 17 травня 2022 року скасовано. Справу № 297/1389/21 передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. 

Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 23.02.2024 у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою приватного нотаріуса Берегівського районного нотаріального округу Кирияк Клари Миколаївни на рішення Берегівського районного суду від 26.07.2021 року, відмовлено з підстав пропуску строку на апеляційне оскарження рішення суду.

Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 12.03.2024 апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 , який не брав участі у справі закрито з тих підстав, що судовим рішенням питання про його права, свободи, інтереси та (або) обов`язки не вирішувалось.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, однак в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи без його участі. Просить задовільними його апеляційну скаргу, скасувати рішення суду та відмовити в задоволенні позову.

ОСОБА_2 у судове засідання не в`явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Однак подав заяву про відкладення розгляду справи з підстав погіршення стану здоров`я та неможливістю прибути в судове засідання у зв`язку з тим, що він є інвалідом першої групи.
Представник ОСОБА_2 , адвокат Биркович О.І., також подав заяву про відкладення розгляду справу у зв`язку з неможливістю прибути в судове засідання так як бере участь у невідкладених слідчих діях. При цьому адвокатом Бирковичем О.І. не підтверджено того, що він не має можливості прибути в судове засідання. Апеляційний суд зауважує, що представник позивача повторно просить відкласти розгляд справи, що на переконання суду свідчить про неналежну процесуальну поведінку адвоката та затягування розгляду справи.
ОСОБА_6 в судовому засіданні просила розглядати справу без участі осіб, які не з`явилися в судове засідання та задовольнити апеляційну скаргу. 
Враховуючи зазначене та керуючись нормою ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів дійшла до висновку, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши підстави апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Судом встановлено, що житловий будинок садибного типу та земельна ділянка площею 0,2163 га, кадастровий номер 2120485201:00:002:0109, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , належали ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Берегівського районного нотаріального округу Секереш Н. В., запис в реєстрі № 78 та Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 456321, виданого 02 жовтня 2008 року Яношівською сільською радою Берегівського району Закарпатської області.

03 жовтня 2019 року приватним нотаріусом Берегівського районного нотаріального округу Кирияк К. М. посвідчено оспорювану довіреність ОСОБА_1 на право вчинення ОСОБА_3 правочинів щодо вказаного будинку та земельної ділянки.

Зазначені житловий будинок та земельна ділянка на час посвідчення приватним нотаріусом довіреності були предметом іпотеки згідно Договору іпотеки № PCL-801/007/2007, укладеного 30 січня 2007 року між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 . Вказаний будинок та земельна ділянка перебували під арештом в рамках виконавчого провадження ВП № 59233761 щодо виконання виконавчого листа № 297/2469/18, виданого 26 березня 2019 року Берегівським районним судом.

Згідно з актом приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Пивоварова Ю. Г. про реалізацію предмета іпотеки від 04 грудня 2019 року, відповідно до протоколу про проведені електронні торги від 21 листопада 2019 року ОСОБА_2 є переможцем на електронних торгах ДП «Сетам» по придбанню об`єкта нерухомості – вказаних житлового будинку та земельної ділянки, що були об`єктом іпотеки.

Згідно копії свідоцтва, посвідченого приватним нотаріусом Берегівського районного нотаріального округу Закарпатської області Гарапко Х. М. від 13 грудня 2019 року, зареєстрованого в реєстрі за № 3347, ОСОБА_2 належить на праві власності житловий будинок садибного типу та земельна ділянка площею 0,2163 га, кадастровий номер 2120485201:00:002:0109, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до статті 17 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

У статті 18 ЦПК України зазначено, що обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи чи інтереси.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково (частина перша статті 352 ЦК України).

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами (частина перша, друга та третя статті 202 ЦК України).

Правочин є найбільш розповсюдженим юридичним фактом, за допомогою якого набуваються, змінюються, або припиняються права та обов`язки в учасників цивільних правовідносин. До односторонніх правочинів, зокрема, відноситься: видача довіреності, відмова від права власності, складання заповіту, публічна обіцянка винагороди, прийняття спадщини, згода іншого співвласника на розпорядження спільним майном. При вчиненні одностороннього правочину воля виражається (виходить) від однієї сторони. Між цим така сторона може бути представлена декількома особами, прикладом чого може виступати видання довіреності двома та більше особами, спільний заповіт подружжя та ін. Аналіз розуміння як правочину, так і одностороннього правочину свідчить, що односторонні правочини: є вольовими діями суб`єкта; вчиняються суб`єктами для здійснення своїх цивільних прав і виконання обов`язків; спрямовані на настання правових наслідків (набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 серпня 2020 року у справі № 201/16327/16-ц (провадження № 61-43384св18) зроблено висновок, що «у справах за позовом заінтересованої особи про визнання недійсним таких односторонніх правочинів як видача довіреності, належним відповідачем є особа, яка видавала довіреність, а не нотаріус чи нотаріальна контора».

У цій справі, оспорювана довіреність від 03 жовтня 2019 року, посвідчена приватним нотаріусом Берегівського районного нотаріального округу Кирияк К. М., видана ОСОБА_1 на право вчинення ОСОБА_3 від імені останнього правочинів щодо спірних будинку та земельної ділянки.

Звертаючись до суду із позовом ОСОБА_2 визначив відповідача приватного нотаріуса Берегівського районного нотаріального округу Кирияк К.М., яка цю довіреність посвідчила.

Разом з тим, вимог до особи, яка видала оспорювану довіреність, а саме до ОСОБА_1 , позивач не заявляв. 

Відповідно до ст. 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Основною ознакою сторін цивільного процесу є їхня матеріальна і процесуальна заінтересованість у справі. Саме сторони є суб`єктами правовідношення, з приводу якого виник спір.

Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі (ч. 2 ст. 51 ЦПК України).

Визначення відповідачів, предмета і підстав спору є диспозитивним правом позивача, водночас установлення належності відповідачів й обґрунтованості позову – обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи: суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред`явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача (див. висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц).

Пред`явлення позову до неналежного відповідача (неналежного складу відповідачів) є самостійною підставою для відмови в позові (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 жовтня 2023 року в справі № 300/808/19 (провадження № 61-11144св22), постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 грудня 2023 року в справі № 363/2300/20 (провадження № 61-6922св23), постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 грудня 2023 року в справі № 753/8710/21 (провадження № 61-6090св23)) тощо.

Частиною першою ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Згідно з ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

З урахуванням наведеного вище апеляційний суд доходить висновку про необхідність відмови у задоволенні позову через неналежний склад учасників справи, тобто відповідача, яким в даному випадку має бути особа, яка видала оспорювану довіреність, а саме - ОСОБА_1 .

Вказаного суд першої інстанції не врахував та дійшов помилкового висновку про задоволення позову.

Отже, доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження, а тому апеляційний суд, керуючись ст. 376 ЦПК України скасовує рішення суду першої інстанції та постановляє нове судове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Також, згідно статті 141 ЦПК України, у зв`язку із відмовою в задоволенні позову, судові витрати сплачені апелянтом за подання апеляційної скарги у розмірі 1 362,00 гривень слід компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору.

Зважуючи на викладене та керуючись статтями 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

ухвалив:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 , який не брав участі у справі, та до якої приєдналася приватний нотаріус Берегівського районного нотаріального округу Кирияк Клара Миколаївна, задовольнити.

Рішення Берегівського районного суду Закарпатської області від 26 липня 2021 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 до приватного нотаріуса Берегівського районного нотаріального округу Кирияк Клари Миколаївни про визнання недійсним одностороннього правочину, відмовити.

Компенсувати ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 , судові витрати у розмірі 1.362,00 гривень судового збору за подання апеляційної скарги за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. 

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови суду складено 27 лютого 2026 року.

Суддя-доповідач

Судді