Справа № 710/244/26 Провадження № 3/710/66/26 

ПОСТАНОВА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.03.2026 м. Шпола

Суддя Шполянського районного суду Черкаської області Побережна Н.П., розглянувши матеріали, які надійшли 09.03.2026 від відділку поліцейської діяльності №2 Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області, щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , не працює, паспорт громадянина України з безконтактним електронним носієм № НОМЕР_1 виданий 22.01.2025, орган що видав -7133, реєстраційний номер облікової картки платників податків - НОМЕР_2 , інші відомості про особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, суду не відомі,

ВСТАНОВИВ:

У протоколі про адміністративне правопорушення серія ВАД №475851 від 20.02.2026, складеного ст. ДОП СП ВПД №2 Звенигородського РВП ГУНП майором поліції Крушинським Миколою Федоровичем зазначено, що 19.06.2026 постановою Шполянського районного суду ОСОБА_1 було продовжено адміністративний нагляд на 6 місяців із забороною виїзду за межі проживання без дозволу уповноваженої особи ВПД №2 Звенигородського РВП ГУНП. Так, 17.02.2026 ОСОБА_1 поїхав у м. Черкаси, де перебував до 18.02.2026 без дозволу уповноваженої особи ВПД №2 Звенигородського РВП ГУНП, тобто повторно протягом року після накладення адміністративного стягнення за ст. 187 КУпАП порушив правила адміністративного нагляду.
Дії, ОСОБА_1 кваліфіковано працівником поліції, як вчинення адміністративного правопорушення передбачене ч.2 ст.187 КУпАП. 
У суд ОСОБА_1 не з`явився, причин неявки не повідомив, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений у спосіб передбачений чинним законодавством.
Постановою Шполянського районного суду Черкаської області від 09.03.2026 до ОСОБА_1 був застосований привід, який працівниками поліції не був виконаний, про що надано відповідний рапорт.
Згідно зі ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 3 квітня 2008 року у справі "Пономарьов проти України" наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі "Смірнов проти України", згідно з положеннями частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням п.1 ст.6 даної Конвенції.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема "Юніон Аліментаріа проти Іспанії" від 07 липня 1989 року, виходить з того, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи.
Відповідно до вимог ст.268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. При розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 44, ст.ст. 51, 146, 160, 172-4 - 172-9, 173, ч. 3 ст. 178, ст.ст. 185, 185-1, ст.ст. 185-7, 187 цього Кодексу, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов`язковою.
Враховуючи положення ст. 268 КУпАП та прецедентну практику ЄСПЛ, оскільки ОСОБА_1 був обізнаним, що відносно нього складено протокол, який направлений до суду, клопотань про відкладення розгляду справи на адресу суду не направляв та не цікавився про стан відомого йому провадження, а тому така поведінка учасника процесу направлена на затягування розгляду справи, з метою спливу строку притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченого статтею 38 КУпАП, та суд вважає за можливе розглянути справу без його участі.
Розглянувши адміністративні матеріали, суд встановив наступне.
На підтвердження вини особи надано наступні докази: протокол про адміністративне правопорушення серія ВАД №475851 від 20.02.2025 року (а.с.1), копію постанови Шполянського районного суду Черкаської області від 19.01.2026 справа № 710/1849/25 (а.с.2-3), копію роз`яснення від 30.01.2026 (а.с.4), рапорт від 19.02.2026 складеного начальником СП ВПД №2 Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області Крушинським (а.с.5), письмове пояснення ОСОБА_1 (а.с.6), копію постанови Шполянського районного суду Черкаської області від 13.01.2026 справа № 710/3/26 (а.с.7).
Відповідно до ч.2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Протокол про адміністративне правопорушення, визначає межі судового розгляду і є доказом у справі.
Проте, протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи.
Рапорт працівника поліції не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративних правопорушень, такий висновок міститься у постанові ВС від 20.05.2020 року у справі № 524/5741/16-а.
Постановою Шполянського районного суду Черкаської області від 19.01.2026 року у справі № 710/1849/25 підтверджується лише факт продовження адміністративного нагляду щодо ОСОБА_1 .
Письмове роз`яснення від 30.01.2026 щодо покладених обов`язків на ОСОБА_1 , не підтверджують вину особи.
Із письмового пояснення, наявного у матеріалах справи ОСОБА_1 визнав свою вину в тому, що не повідомив уповноважену особу про виїзд за межі Звенигородського району. 
Визнання вини не є беззаперечним доказом і не звільняє слідчого, прокурора, суд від всебічної, повної та неупередженої перевірки та оцінки показань окремо, та всієї доказової бази у сукупності. Такий висновок міститься у постанові Верховного Суду у складі першої судової палати Касаційного кримінального суду у справі № 487/4245/18 від 09.12.2021.
Сам факт визнання особою вини у порушенні ПДР не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень за відсутності інших належних доказів і не звільняє відповідача від доведення правомірності свого рішення, такий висновок міститься у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі № 177/525/17(2-а/177/23/17) від 08.07.2020 року.
Отже, серед наявних матеріалів справи є лише протокол про адміністративне правопорушення, в якому зафіксовано факт правопорушення.
Інших доказів, на підтвердження вини особи матеріали справи не містять. 
Згідно із ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
У відповідності до ст.7 КУпАП, ст.62 Конституції України, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку встановлених законом. Особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути притягнута до відповідальності, доки її вину не буде доведено в законному порядку. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди зобов`язані застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.
Європейський Суд з прав людини притримується у своїх рішеннях позиції, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21 липня 2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»).
Пунктом 1 ч.1 статті 247 КУпАП передбачено, що провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Ураховуючи встановлені обставини справи, провадження у справі про адміністративні правопорушення слід закрити за відсутності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КУпАП.
Керуючись ст. 7, 9, ч.2 ст. 187, п.1 ч.1 ст.247, ст. 251, п.3 ч.1 ст.284 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 187 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Апеляційна скарга може бути подана до Черкаського апеляційного суду через Шполянський районний суд Черкаської області протягом десяти днів з дня винесення даної постанови.

Суддя Н.П. Побережна