Справа № 585/621/26 
Номер провадження 2-а/585/9/26 

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 лютого 2026 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області в складі:
головуючої судді – Машини І.М.,
при секретарі – Коваль К.І.,
сторін по справі:
представника позивача – Філь В.В.,
відповідача – ОСОБА_1 ,
представника відповідача – адвоката Маляра М.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ромни справу за адміністративним позовом Управління Державної міграційної служби України в Сумській області в особі Роменського відділу Управління Державної міграційної служби України в Сумській області до громадянина Республіки Грузія ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про затримання з метою примусового видворення за межі території України -
встановив:
Управління ДМС України в Сумській області звернулось до суду з адміністративним позовом до ОСОБА_1 про його затримання з метою примусового видворення (в порядку ст. 289 КАС України. 
В обґрунтування позовних вимог сторона позивача посилається на те, що 13.02.2026 працівниками Роменського відділу Управління ДМС України в Сумській області виявлено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який порушив правила перебування в Україні. Проведеними перевірками встановлено, що останній є громадянином Республіки Грузія. За відомостями Єдиної інформаційної аналітичної системи управління міграційними процесами (далі - ЄІАС УМП) dідповідач посвідками на тимчасове та постійне проживання в Україні не документувався. За інформацією інтегрованої міжвідомчої інформаційно-телекомунікаційної системи щодо контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають державний кордон (система «Аркан») відомості про перетин dідповідачем державного кордону України відсутні. Також в Роменському відділі УДМС у Сумській області відомо, що за період перебування на території України, указаний громадянин Республіки Грузія неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, останній раз вироком Полтавського районного суду Полтавської області від 14.02.2023 засуджений за ст. 391 КК України до 3 років позбавлення волі. Подальших підстав законного перебування відповідача на території України, передбачених статтею 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» (надалі - Закон № 3773-VI) працівниками Роменського відділу не встановлено.
Тому посилаючись на норми законодавства, що регулює спірні правовідносини, позивач просить затримати строком на 6 місяців громадянина Республіки Грузії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з метою забезпечення примусового видворення за межі території України з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.
У судовому засіданні представник позивача позовну заяву підтримала, посилаючись на викладені у ній обставини.
ОСОБА_1  заперечував щодо задоволення позовних вимог.
Захисник Маляр М.В. підтримав думку свого довірителя.
Заслухавши думку сторін, а також повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Згідно довідки про особу, сформованої Роменським відділом Управління Державної міграційної служби України в Сумській області 13.02.2026 року у ОСОБА_1 відсутній документ, що посвідчує особу, інформація за обліками ДМС відсутня (а.с.6).
Як встановлено судом та вбачається з письмових матеріалів справи, 13 лютого 2026 року Роменським відділом УДМС України в Сумській області відносно громадянина Республіки Грузія ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення за порушення вимог ч.2 ст. 203 КУпАП (відсутній діючий документ та посвідка на проживання в Україні) (а.с.4).
Постановою ПН МСМ 001998 від 13.02.2026 на ОСОБА_1 накладене адміністративне стягнення за порушення вимог ч.2 ст. 203 КУпАП – у виді 3400 грн. штрафу (а.с.7).
13.02.2026 головним спеціалістом Роменського відділу УДМС у Сумській області Януш О. прийнято рішення про примусове видворення з України громадянина Грузії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.8-10).
З довідки про звільнення серії СУМ №03253 ОСОБА_1 вбачається, що указаний громадянин 5 разів судимий, остання судимість за ст. 121 ч.1 КК України до 7 років позбавлення волі. Відбував покарання в ДУ «Роменська ВК (№56)» на підставі вироку Полтавського районного суду Полтавської області від 14.02.2023 за ст. 391 КК України у виді 3 років позбавлення волі. Відбував покарання в установах Державної КВС з 24.06.2018 по 13.02.2026, звільнений по відбуттю строку покарання (а.с.11).
За інформацією інтегрованої міжвідомчої інформаційно-телекомунікаційної системи щодо контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають державний кордон (система «Аркан») відомості про перетин відповідачем державного кордону України відсутні (а.с.12-14). 
13 лютого 2026 року ОСОБА_1 , громадянин Грузії, звільнився з ДУ «Роменска ВК (№56)» по кінцю строку покарання (а.с.15).
На підтвердження неодноразового притягнення громадянина Грузії ОСОБА_1 до кримінальної відповідальності позивачем долучені: повідомлення про взяття його під варту від 27.06.2018 (а.с.16), Вимога про судимість (а.с.17-18), довідка за особовою справою №12-Н-23 (а.с.20), копія вироку Полтавського районного суду Полтавської області від 14.02.2023 (а.с.21).
Згідно з п.11 ч.1 ст. 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» нелегальний мігрант - іноземець або особа без громадянства, які перетнули державний кордон поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску, але з уникненням прикордонного контролю і невідкладно не звернулися із заявою про надання статусу біженця чи отримання притулку в Україні, а також іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України.
Іноземці та особи без громадянства в`їжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом чи міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорами України. Це правило не поширюється на іноземців та осіб без громадянства, які перетинають державний кордон України з метою визнання їх біженцями або особами, які потребують додаткового або тимчасового захисту чи отримання притулку.  Іноземці та особи без громадянства під час проходження прикордонного контролю у пунктах пропуску через державний кордон зобов`язані подати свої біометричні дані для їх фіксації.  Строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України (ст. 9 указаного Закону).
Відповідно до ч.15 ст.4 цього Закону іноземці та особи без громадянства, які прибули в Україну з метою возз`єднання сім`ї з особами, зазначеними у частинах другій - тринадцятій, дев`ятнадцятій і двадцять четвертій цієї статті, та отримали посвідку на тимчасове проживання, вважаються такими, які на законних підставах перебувають на території України, на період, зазначений відповідно у частинах другій - тринадцятій і дев`ятнадцятій цієї статті.
Частиною першою статті 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» передбачено, що центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальні органи та територіальні підрозділи, органи охорони державного кордону або органи Служби безпеки України можуть приймати рішення про примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, якщо такі особи затримані за незаконне перетинання (спробу незаконного перетинання) державного кордону України або є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятиметься від виконання рішення про примусове повернення, або якщо така особа не виконала у встановлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення, а також в інших передбачених законом випадках.
Частиною другою статті 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» передбачено, що рішення про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства може бути оскаржено в порядку, передбаченому законом.
Особливості провадження у справах за адміністративними позовами з приводу затримання іноземців або осіб без громадянства визначені статтею 289 КАС України.
Відповідно до частини першої статті 289 КАС України за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якого (якої) прийнято рішення про примусове видворення або реадмісію, ухилятиметься від виконання рішення про його (її) примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик його (її) втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, стосовно якого (якої) прийнято рішення про примусове видворення, документа, що дає право на виїзд з України, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальний орган чи підрозділ, орган охорони державного кордону, орган Служби безпеки України подає до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням зазначених органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовну заяву про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів: 1) затримання з метою ідентифікації та/або забезпечення примусового видворення за межі території України; 2) затримання з метою забезпечення передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; 3) взяття на поруки підприємством, установою чи організацією; 4) зобов`язання внести заставу.
Згідно із частиною одинадцятою статті 289 КАС України строк затримання іноземців та осіб без громадянства у пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, або особою без громадянства, такий строк може бути продовжено, але не більш як на вісімнадцять місяців.
Так, судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є громадянином Республіки Грузія, що підтверджується копією його паспорту, терміном дії до 18.04.2020.
За відомостями Єдиної інформаційної аналітичної системи управління міграційними процесами останній посвідками на тимчасове та постійне проживання в Україні не документувався.
13.02.2026 відносно указаного громадянина складено адміністративний протокол за частиною 2 статті 203 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400 грн., відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення серії ПН МСМ № 001998 від 13.02.2026.
13.02.2026 Роменським відділом УДМС у Сумській області, в порядку визначеному ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», прийнято рішення про примусове видворення з України іноземця.
Таким чином, позивачем доведено, що відповідач перебуває на території України без належних на те законних підстав. 
Підстав для застосування щодо відповідача положень Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту» судом не встановлено.
За встановлених обставин суд вважає, що затримання особи-відповідача не зважаючи на серйозність такого заходу, є цілком виправданим та належним, так як в даному випадку відсутня можливість застосування інших, менш суворих заходів, крім цього їх застосування, навіть за умови існування такої можливості, буде недостатніми для гарантування виконання відповідачем обов`язку покинути територію України. 
Затримання до закінчення проведення процедури видворення, відповідає національному законодавству, воно є також необхідним за конкретних обставин.
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про затримання з метою забезпечення примусового видворення за межі України з поміщенням до ПТПІ узгоджуються з положеннями національного законодавства, є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.
Керуючись статтями 9, 72-77, 241, 244, 246, 268-272, 289 КАС України, суд, -

ухвалив:
Адміністративний позов Управління Державної міграційної служби України в Сумській області в особі Роменського відділу Управління Державної міграційної служби України в Сумській області до громадянина Республіки Грузія ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про затримання з метою примусового видворення за межі території України, задоволити.
Затримати строком до шести місяців, починаючи з часу фактичного затримання, а саме: 14 год. 00 хв. 13.02.2026 року, громадянина Республіки Грузії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою забезпечення примусового видворення за межі території України, з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.
Рішення суду звернути до негайного виконання, строк виконання рахувати з дня його проголошення, з 13 лютого 2026 року.
Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Другого апеляційного адміністративного суду.
На час апеляційного оскарження іноземці або особи без громадянства, у яких відсутні документи, що дають право на виїзд з України, продовжують утримуватися у спеціально обладнаних для цих цілей приміщеннях органів (підрозділів) охорони державного кордону чи Служби безпеки України або в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Повний текст рішення виготовлений 17 лютого 2026 року.

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО  МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ	  І. М. Машина