Справа №: 385/37/26 Провадження № 3/385/22/26   	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13.02.2026 року м. Гайворон
Суддя Гайворонського районного суду Кіровоградської області Венгрин М.В., розглянувши матеріали, які надійшли від відділення поліції № 1 (м. Гайворон) Голованівського РВП ГУНП в Кіровоградській області, про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , 
за ч. 1 ст. 122-2 та ч. 1 ст. 130 КУпАП,
в с т а н о в и в :
ОСОБА_1 09.01.2026 о 23:42 в м. Гайворон по вул. Фестивальна керуючи автомобілем Мерседес без номерного знаку, не виконав вимогу поліцейського про зупинку транспортного засобу, яку поліцейський здійснив шляхом увімкнення проблискового маячка синього та червоного кольорів та спеціального звукового сигналу, чим порушив вимоги п. 2.4 та 8.9 Б Правил дорожнього руху України, вчинивши правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122-2 КУпАП.
Крім того ОСОБА_1 09.01.2026 о 23:42 в м. Гайворон по вул. Фестивальна керував автомобілем Мерседес без номерного знаку, з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме - порушення мови, різкий запах алкоголю з порожнини рота, хитка хода, від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України, вчинивши правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Оскільки до суду надійшло дві справи про вчинення ОСОБА_1 правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122-2 та ч. 1 ст. 130 КУпАП, та такі розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), то відповідно до ст. 36 КУпАП слід об`єднати справи № 385/37/26 та 385/39/26 в одне провадження та присвоюю справі 385/37/26 (провадження № 3/385/22/26).
В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, будучи повідомленим належним чином про дату час та місце проведення судового розгляду. Про причини неявки суд не повідомив. Будь яких клопотань не заявляв. 
При цьому суд бере до уваги, що ОСОБА_1 не заявляв жодних клопотань до суду про витребування доказів, виклик свідків і не висловлював своїх міркувань щодо законності складення на нього протоколу.
Зважаючи на те, що судом вжито усіх необхідних заходів для повного та всебічного з`ясування обставин справи, підстав для скерування справи для додаткового оформлення суддя не вбачає, враховуючи вимоги ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, відповідно до якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення, а також враховуючи закінчення строків притягнення особи до відповідальності, суд вважає, що слід вирішити справу за відсутності ОСОБА_1 та в межах тих доказів, які містяться у матеріалах справи та долучені до протоколу про адміністративне правопорушення.
Принцип добросовісності передбачає необхідність сумлінної та чесної поведінки суб`єктів при виконанні своїх юридичних обов`язків і здійсненні своїх суб`єктивних прав. Добросовісність при реалізації прав і повноважень втілюється у неприпустимості зловживання правом. З огляду на те, що ОСОБА_1 достовірно знав, що відносно нього складено протокол про адміністративне правопорушення, який розглядаються Гайворонським районним судом Кіровоградської області, що підтверджується, окрім вказаних протоколів, дослідженими судом відеозаписами, долученим до матеріалів справи, не подав клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з неможливістю його явки в судове засідання з поважних причин, не з`явився в судове засідання, суд оцінює таку процесуальну поведінку як зловживання своїм правом, направлене на умисне, безпідставне затягування розгляду справи з метою спливу строку притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченого ст. 38 КУпАП, що суперечить загальноправовому принципу добросовісності.
Відповідно до ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи. При розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 122-2 та ст. 130 КУпАП, законом не встановлено обов`язкової присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Суд позбавлений права у разі ухилення від явки до суду на виклик судді цю особу піддати приводу органом внутрішніх справ. Безпідставне умисне затягування розгляду справи нівелює завдання КУпАП, яким є охорона прав і свобод громадян, зміцнення законності та виховання громадян. Крім того, недотримання строків розгляду справ про адміністративні правопорушення порушує конституційне право на судовий захист і негативно впливає на ефективність та авторитет судової влади. З огляду на наведене, суд вважає за необхідне провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.
Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення, згідно зі ст. 245 КУпАП, є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи з дотриманням процесуальної форми її розгляду.
Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122-2 КУпАП, полягає у невиконанні водіями вимог поліцейського, а водіями військових транспортних засобів - вимог посадової особи військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України про зупинку транспортного засобу. 
Відповідно до вимог п. 8.9 «б» ПДР України вимога про зупинку транспортного засобу подається поліцейським за допомогою:  увімкненого проблискового маячка синього і червоного або лише червоного кольору та (або) спеціального звукового сигналу.
Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, полягає у керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до вимог п. 2.5 ПДР України визначено обов`язок водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 09.01.2026 о 23:42 в м. Гайворон по вул. Фестивальна керуючи автомобілем Мерседес без номерного знаку, не виконав вимогу поліцейського про зупинку транспортного засобу, яку поліцейський здійснив шляхом увімкнення проблискового маячка синього та червоного кольорів та спеціального звукового сигналу, чим порушив п. 8.9 б Правил дорожнього руху України, вчинивши правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122-2 КУпАП. А також, що ОСОБА_1 09.01.2026 о 23:42 в м. Гайворон по вул. Фестивальна керував автомобілем Мерседес без номерного знаку, з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме - порушення мови, різкий запах алкоголю з порожнини рота, хитка хода, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України, вчинивши правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Дослідивши матеріали справи суд встановив, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушень доводиться такими доказами:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 563027 від 10.01.2026, з якого вбачається, що ОСОБА_1 09.01.2026 о 23:42 в м. Гайворон по вул. Фестивальна, керуючи автомобілем Мерседес без номерного знаку, не виконав вимогу поліцейського про зупинку транспортного засобу, яку поліцейський здійснив шляхом увімкнення проблискового маячка синього та червоного кольорів та спеціального звукового сигналу;
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 563016 від 10.01.2026, з якого вбачається, що ОСОБА_1 09.01.2026 о 23:42 в м. Гайворон по вул. Фестивальна керував автомобілем Мерседес без номерного знаку, з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме - порушення мови, різкий запах алкоголю з порожнини рота, хитка хода, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України
- рапортом інспектора СРПП О.Ковальчука згідно якого ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі на що останній відмовився;
- відеозаписами на дисках DVD-R, що надійшов до суду разом з протоколом про адміністративне правопорушення згідно супровідного листа до нього, та був долучений до протоколу службовою особою, відповідно до ст. 251 КУпАП, які були оглянуті під час судового засідання, на яких зафіксовано факт руху автомобіля Мерседес без номерного знаку під керуванням ОСОБА_1 в м. Гайворон по вул. Фестивальна та невиконання ним вимоги поліцейського про зупинку транспортного засобу, яку поліцейський здійснив шляхом увімкнення проблискового маячка синього та червоного кольорів та сигналу на протязі тривалого часу, при цьому ОСОБА_1 ще й намагався втекти, але автомобіль з`їхав на обочину та застряг в снігу. Надалі ОСОБА_1 на пропозицію поліцейського на місці зупинки пройти огляд на стан сп`яніння приладом Драгер, відмовився, а також відмовився від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі. 
Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, суд визнає їх належними та допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, зібрані у порядку, встановленому КУпАП.
Зазначені вище докази винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122-2 та ч. 1 ст. 130 КУпАП є такими, що доповнюють одне одного, є повними, безсумнівними, належними та допустимими, оскільки у відповідності до ст. 251, 252 КУпАП, прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у справі про адміністративне правопорушення, а також є такими, що зібрані в порядку, встановленому законом.
Суд вважає, що під час складення протоколів інспектором повністю дотримано вимоги ст.256 КУпАП, такий протокол складено уповноваженою особою, його форма та зміст повністю відповідають чинному законодавству.
Дослідивши матеріали справи, приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122-2 та ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Згідно довідки ВП №1 (м. Гайворон) № 3647-2026 від 10.01.2026 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 раніше протягом року до адміністративної відповідальності за порушення ПДР не притягувався, посвідчення водія не отримував.
Відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.
Враховуючи, що відповідно до санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП вказане правопорушення є більш серйозним, тому стягнення має бути накладено в межах санкції вказаної статті.
Враховуючи те, що вина ОСОБА_1 у вчинених правопорушеннях, передбачених ч. 1 ст. 122-2 та ч. 1 ст. 130 КУпАП доведена повністю, а тому суд вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_1 стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП у вигляді адміністративного штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.
Суд наголошує на тому, що внаслідок порушення особою, незалежно від наявності чи відсутності у неї посвідчення подія, правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту створюється реальна небезпека для життя і здоров`я інших осіб та спричиняється відповідна шкода, а тому покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами в окремих випадках є необхідним з метою попередження спричинення такою особою шкоди здоров`ю чи навіть смерті іншим особам через порушення нею правил дорожнього руху в майбутньому, а також для дієвого впливу на сприйняття суспільством, у тому числі іншими водіями. При цьому, слід звернути увагу на підвищену суспільну небезпечність дій осіб, які керують транспортними засобами, не маючи достатніх теоретичних і практичних знань та не отримавши у передбаченому законом порядку посвідчення водія, оскільки вірогідність настання дорожньо-транспортної пригоди у такому випаду є значно вищою, а тому попереджувальна мета додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами у такому випадку набуває особливого значення.
Каральна мета такого додаткового покарання досягається як безпосередньою забороною керувати транспортними засобами (позбавлення суб`єктивного права), так і покладенням на особу у зв`язку з цим уповноваженим органом з питань пробації певних обов`язків, а також роз`яснення особі наслідків невиконання покладених обов`язків та ухилення від відбування додаткового покарання. Підхід щодо неможливості призначення покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами особі, яка не отримувала посвідчення водія на право керування транспортними засобами, не відповідає засаді справедливості та принципу рівності всіх перед законом, а також нівелює попереджувальну мету покарання (аналогічна думка викладена в постанові Верховного Суду від 04.09.2023 року №702/301/20).
З огляду на викладене доцільно накласти також стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами.
У зв`язку з накладення адміністративного стягнення, згідно ст. 4, 40-1 КУпАП з  ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір в дохід держави в розмірі, встановленому Законом України «Про судовий збір».
Керуючись ст. 283, 284 КУпАП,
п о с т а н о в и в :
справи № 385/37/26 (провадження № 3/385/22/26) та 385/39/26 (провадження № 3/385/23/26) в одне провадження та присвоюю справі 385/37/26 (провадження № 3/385/22/26).
ОСОБА_1 визнати винним вчиненні правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122-2 та ч. 1 ст. 130 КУпАП й накласти на нього адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді адміністративного штрафу в розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) грн з позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн 60 коп.
Роз`яснити ОСОБА_1 , що відповідно до вимог ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 КУпАП, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У разі несплати правопорушником штрафу в установлений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень.
Постанова може бути оскаржена безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.
Постанова вступає в законну силу після закінчення строку на її оскарження та підлягає пред`явленню до виконання протягом трьох місяців

Суддя :   	М. В. ВЕНГРИН	

Дата документа 13.02.2026