Справа № 166/453/25 	Головуючий у 1 інстанції: Свистун О. М. 	
Провадження № 22-ц/802/500/26  	  Доповідач: Киця  С. I.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2026 року        місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді Киці С. І.,
суддів Данилюк В. А., Шевчук Л. Я.,
секретар судового засідання: Прядун Ю. В.,
з участю:
заявника ОСОБА_1 ,
представника заявника адвоката Промського Є. С.,
представника заінтересованої особи ОСОБА_2 адвоката Токарської В.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про визнання ОСОБА_2 недієздатною та призначення опікуна, заінтересовані особи - ОСОБА_2 , Орган опіки та піклування Заболоттівської селищної ради Ковельського району Волинської області за апеляційною скаргою заявника ОСОБА_1 , поданою представником адвокатом Чумаком Романом Васильовичем, на рішення Ратнівського районного суду Волинської області від 30 січня 2026 року,
В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_1 в березні 2025 року звернувся в суд з заявою про визнання ОСОБА_2 недієздатною та призначення опікуна, заінтересовані особи - ОСОБА_2 , Орган опіки та піклування Заболоттівської селищної ради Ковельського району Волинської області. Заяву мотивував тим, що рідна тітка заявника ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є особою з інвалідністю з дитинства першої групи безстроково внаслідок психічного розладу. ОСОБА_2 потребує постійного стороннього догляду через обмеження здатності до орієнтації та контролю за своєю поведінкою. Заявник здійснює за нею постійний сторонній догляд, у зв`язку з чим перебуває на обліку в управлінні соціальної та ветеранської політики Ковельської районної державної адміністрації як одержувач державної соціальної допомоги на догляд. Уважає, що саме заявник має бути призначений опікуном ОСОБА_2 , оскільки є членом сім`ї особи, в інтересах якої подається заява, вже здійснює за нею постійний сторонній догляд та має бажання і можливість повноцінно виконувати обов`язки опікуна. Просить визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , недієздатною, встановити над нею опіку та призначити ОСОБА_1 її опікуном.
Рішенням Ратнівського районного суду Волинської області від 30 січня 2026 року заяву задоволено частково. Визнано ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , недієздатною. У задоволенні вимоги про призначення ОСОБА_1 опікуном ОСОБА_2 відмовлено. Тимчасово, до призначення опікуна обов`язки зі здійснення опіки над ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителькою АДРЕСА_1 , покладено на орган опіки та піклування Заболоттівської селищної ради Ковельського району Волинської області. Установлено строк дії рішення про визнання ОСОБА_2 недієздатною - два роки з дня набрання рішенням законної сили. Роз`яснено заявнику, що відповідно до ст. 300 ЦПК України клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною має право подати опікун, представник органу опіки та піклування не пізніше ніж за п`ятнадцять днів до закінчення такого строку. Клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною повинно містити обставини, що свідчать про продовження хронічного, стійкого психічного розладу, внаслідок чого особа продовжує не усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними, підтверджені відповідним висновком судово-психіатричної експертизи.
Заявник ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на вказане рішення суду в частині відмови в задоволенні заяви про призначення ОСОБА_1 опікуном ОСОБА_2 . Посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права. Вказує, що виконавчий комітет Заболоттівської селищної ради рішенням від 13.06.2025 № 7/2 визнав доцільним встановлення опіки над ОСОБА_2 та рекомендував призначити опікуном саме ОСОБА_1 . Зазначене рішення є чинним та мало обов`язкове значення для суду. Визнавши висновок органу опіки та піклування малоінформативним, суд першої інстанції не вжив жодних процесуальних дій, спрямованих на усунення вказаних, на думку суду, недоліків. Просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні вимоги про призначення ОСОБА_1 опікуном ОСОБА_2 та ухвалити в цій частині нове рішення, яким призначити опікуном ОСОБА_2 заявника ОСОБА_1 .
В суді апеляційної інстанції заявник ОСОБА_1 , представник заявника адвокат Промський Є. С. апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити.
Представник заінтересованої особи ОСОБА_2 адвокат Токарська В. Г. апеляційну скаргу не визнала та просила залишити її без задоволення.
Апеляційний суд в складі колегії суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в оскаржуваній частині в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення з огляду на таке.
Згідно з положеннями частин першої, другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства, суд апеляційної інстанції не робить висновків щодо неоскарженої частини рішення суду першої інстанції у цій справі.
Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Згідно з пунктом 1 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи.
Суд першої інстанції установив, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має психічне захворювання та є особою з інвалідністю першої групи з дитинства довічно, вона потребує стороннього догляду. Вказані обставини підтверджуються довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії ВЛН № 169143, виданою 19.02.1993, матеріалами медичної картки амбулаторного хворого №82590 із рішеннями ЛКК з діагнозом «Розумова відсталість, ускладнена поведінковими розладами. Епісиндром». 
Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта Волинської філії судових експертиз Державної установи «Інститут судової психіатрії МОЗ України» № 356 від 09.12.2025, складеного на виконання ухвали суду про призначення судово-психіатричної експертизи у цій справі, ОСОБА_2 страждає на важку розумову відсталість (F72.), наявний психічний розлад є хронічним і стійким, за своїм психічним станом ОСОБА_2 не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є рідними сестрами.
ОСОБА_1 є сином ОСОБА_3 , тобто племінником ОСОБА_2 .
Виконавчий комітет Заболоттівської селищної ради Ковельського району Волинської області рішенням від 13.06.25 № 7/2 затвердив висновок органу опіки та піклування, визнав доцільним встановити опіку над ОСОБА_2 та призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , опікуном ОСОБА_2 .
Згідно з ст. 58 ЦК України опіка встановлюється над фізичними особами, які визнані недієздатними.
Порядок встановлення опіки над недієздатною особою визначений ст. 60 ЦК України та ч. 1 ст. 300 Цивільного процесуального кодексу.
За правилами ч. 1 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.
Відповідно до статті 62 ЦК України опіка або піклування встановлюються за місцем проживання фізичної особи, яка потребує опіки чи піклування, або за місцем проживання опікуна чи піклувальника.
У частинах другій – п`ятій статті 63 ЦК України визначено, що опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю.  Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою.  Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника.  Фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів чи піклувальників.
Опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням (частина перша статті 67 ЦК України).
У постанові Верховного Суду від 08 січня 2024 року у справі № 753/1905/22 (провадження № 61-8758св23) зроблено висновок про те, що призначення опікуна недієздатної особи здійснюється за поданням органу опіки та піклування, яке повинне відповідати вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, має бути подано в належній процесуальній формі згідно з вимогами ЦПК України. При внесенні подання орган опіки та піклування має врахувати якнайкращі інтереси особи, над якою встановлюється опіка.
Такі ж положення зазначені у Правилах опіки та піклування, затверджених наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України 26 травня 1999 року № 34/166/131/88.
Верховний Суд у постанові від 05 березня 2026 року у справі № 373/2174/24 зробив висновки: у постанові Верховного Суду від 28 травня 2025 року в справі № 641/7190/23 зазначено, що саме орган опіки та піклування на підставі звернення особи чоловічої статі призовного віку із заявою про призначення його опікуном недієздатної особи, враховуючи введений у державі воєнний стан та закріплений статтею 65 Конституції України обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, повинен з`ясувати необхідність такого, уникаючи можливих зловживань у цьому питанні, та належно мотивувати своє подання про можливість призначення особи опікуном та, перш за все, необхідність такого. Відповідно до абзацу 15 пункту 3 частини дванадцятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці звільняються з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин, зокрема під час дії воєнного стану, у зв`язку з необхідністю здійснення опіки над особою, визнаною судом недієздатною, за умови що за такою особою не здійснюється піклування (опіка) іншими особами. З аналізу наведених норм законодавства, колегія суддів зауважує про необхідність дослідження обставини наявності в недієздатної особи іншого опікуна, крім військовозобов`язаного.
На підставі викладеного, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції проте, що висновок органу опіки та піклування (а не подання, як це передбачено ч. 1 ст. 60 ЦК України) є малоінформативним, не відповідає вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту. У висновку відсутні посилання на документи, передбачені Правилами. Так, висновок не містить інформації про стан здоров`я заявника, про умови його проживання, склад сім`ї. Орган опіки і піклування не дослідив питання про наявність інших близьких родичів у ОСОБА_2 , які могли би бути її опікуном, зокрема її рідної сестри - ОСОБА_3 . Призначення опікуна недієздатної особи здійснюється за поданням органу опіки та піклування, яке повинне відповідати вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, має бути подано в належній процесуальній формі згідно з вимогами ЦПК України.
Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги щодо неправильного застосування норм матеріального права ч. 1 ст. 60 ЦК України, так як суд правильно застосував до правовідносин дану норму права. Суд першої інстанції оцінив поданий висновок органу опіки та піклування, який не є обов`язковим для суду, з точки зору його обгрунтованості. Представник Головій Н. С., особи щодо якої розглядалось питання про визнання її недієздатною та призначення їй опікуна, адвокат Токарська В. Г., в апеляційному суді заперечила призначення заявника ОСОБА_1 опікуном ОСОБА_2 . Відповідно до вимог ст. 65 ЦК України суд поклав на орган опіки та піклування обов`язки із здійснення опіки над ОСОБА_2 .
Судом першої інстанції не було порушено норми процесуального права при розгляді цієї справи. Заявник ОСОБА_1 брав участь в судовому засіданні, користувався правовою допомогою адвокатів Чумака Р. В., Промського Є. С.
Суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин, нормами права, які підлягають застосуванню та надавши обґрунтовану правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам у їх сукупності, дійшли правильного висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 в частині призначення його опікуном над ОСОБА_2 .
Доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду. Рішення судом першої інстанції в оскаржуваній частині ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав для його скасування немає.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу заявника ОСОБА_1 , подану представником адвокатом Чумаком Романом Васильовичем, залишити без задоволення. 
Рішення Ратнівського районного суду Волинської області від 30 січня 2026 року в цій справі в оскаржуваній частині залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 22 квітня 2026 року.

Головуючий - суддя 
Судді