ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/20175/19 

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2026 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Судді-доповідача: Бужак Н.П.
Суддів: Кобаля М.І., Файдюка В.В.
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 02 травня 2025 року, суддя Богатинський Б.В., у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Карпатигаз" до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг про визнання протиправною та скасування постанови від 12.04.2019 №573,-

У С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Карпатигаз" звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, в якому просило визнати постанову Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 573 від 12.04.2019 протиправною та скасувати.
Позовні вимоги обґрунтовано відсутністю порушення позивачем вимог законодавства у сфері постачання електричної енергії, встановлення відповідачем якого стало підставою для прийняття оскаржуваного рішення. Крім того, позивач акцентує увагу на тому, що правопорушення позивача не є серйозними та не є тривалими та були усунуті одразу під час виявлення, жодних негативних наслідків правопорушення позивача для інтересів ринку природного газу та його суб`єктів не спричинило, а поведінка позивача була спрямована на зменшення негативних наслідків правопорушення, негайне припинення правопорушення після його виявлення, сприяння виявленню правопорушення Регулятором під час перевірки вважаються пом`якшуючими обставинами. TOB «Карпатигаз» не здійснювало господарську діяльність з постачання природного газу за період, що перевірявся, що вказує на відсутність будь-яких негативних наслідків даного правопорушення для інтересів ринку природного газу та його суб`єктів. З початку 2019 року по даний час TOB «Карпатигаз» також не здійснює діяльність з постачання природного газу. TOB «Карпатигаз» здійснювало оптовий продаж природного газу, дана діяльність не підлягає ліцензуванню. 
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 січня 2020 року відкрито провадження у справі, призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.
На виконання вимог частини третьої статті 29 КАС України, Закону України "Про внесення зміни до пункту 2 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду"" від 16.07.2024 № 3863-IX та відповідно до Порядку передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва, затвердженого Наказом Державної судової адміністрації України від 16.09.2024 № 399, у зв`язку з ліквідацією Окружного адміністративного суду міста Києва судову справу №640/20175/19 передано на розгляд та вирішення Запорізькому окружному адміністративному суду.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26 лютого 2025 року справу передано на розгляд судді Запорізького окружного адміністративного суду Богатинського Б.В.
Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 03 березня 2025 року прийнято до провадження адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Карпатигаз» до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг про визнання протиправною та скасування постанови від 12.04.2019 №573. Призначено розгляд справи спочатку, за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 02 травня 2025 року адміністративний позов задоволено частково.
Визнано протиправною та скасовано постанову Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 12.04.2019 №573 в частині накладення штрафу на Товариство з обмеженою відповідальністю «Карпатигаз» у розмірі 51000 грн.
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено
Стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Карпатигаз» за рахунок бюджетних асигнувань Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 960,50 грн (дев`ятсот шістдесят гривень п`ятдесят коп.).
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. 
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Частиною 2 статті 311 КАС України визначено, що якщо під час письмового провадження за наявними у справі матеріалами суд апеляційної інстанції дійде висновку про те, що справу необхідно розглядати у судовому засіданні, то він призначає її до апеляційного розгляду в судовому засіданні.
Колегія суддів, враховуючи обставини даної справи, а також те, що апеляційна скарга подана на рішення, перегляд якого можливий за наявними у справі матеріалами на підставі наявних у ній доказів, не вбачає підстав для проведення розгляду апеляційної скарги за участю учасників справи у відкритому судовому засіданні.
В матеріалах справи достатньо письмових доказів для вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін у розгляді справи не обов`язкова.
З огляду на викладене, колегія суддів визнала можливим розглянути справу в порядку письмового провадження.
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судом першої інстанції встановлено, що з 28 березня 2019 року по 03 квітня 2019 року Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг проводилася планова перевірка TOB «Карпатигаз» щодо дотримання останнім вимог законодавства у сфері енергетики та Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з постачання природного газу.
За результатами перевірки відповідачем складено Акт № 136 від 03 квітня 2019 року.
12 квітня 2019 року відповідачем проведено відкрите засідання, на яке було винесено питання щодо розгляду порушень, встановлених вище переліченим актом. 
За результатами засідання відповідачем прийнято постанову «Про накладення штрафу на TOB «Карпатигаз» за порушення ліцензійних умов провадження господарської діяльності з постачання природного газу та здійснення заходів державного регулювання» від 12 квітня 2019 року № 573.
У вказаній постанові № 573 зазначено, що позивач порушив Ліцензійні умови провадження господарської діяльності з постачання природного газу, затверджені постановою НКРЕКП від 16 лютого 2017 року № 201, а саме:
пункт 2.1 глави 2 Ліцензійних умов у частині здійснення господарської діяльності з постачання природного газу з дотриманням вимог Правил постачання природного газу, інших нормативно-правових актів та нормативних документів, які регулюють ринок природного газу, зокрема:
Мінімальних стандартів та вимог до якості обслуговування споживачів та постачання природного газу, затверджених постановою НКРЕКП від 21 вересня 2017 року № 1156 (далі - Мінімальні стандарти та вимоги), а саме: 
пункту 4.8 глави 4 у частині оприлюднення Оператором ГРМ або постачальником щороку до 01 березня року, наступного за звітним, на своєму офіційному сайті інформації щодо дотримання мінімальних стандартів та вимог і сум виплачених компенсацій за недотримання цих стандартів та вимог за формою, наведеною в додатку 16 до Мінімальних стандартів та вимог,
пункту 4.9 глави 4 у частині направлення інформації, визначеної у пунктах 4.1, 4.6 та 4.8 Мінімальних стандартів та вимог, Оператором ГРМ або постачальником до НКРЕКП поштою на паперових носіях та в електронному вигляді, а також до її територіальних органів за місцезнаходженням Оператора ГРМ або постачальника,
абзацу другого пункту 7 Порядку розрахунку та встановлення ставки внесків на регулювання, затвердженого постановою НКРЕКП від 06 квітня 2017 року № 491 (далі - Постанова № 491), у частині подання звіту про сплату внеску на регулювання не пізніше другого робочого дня після встановленого строку сплати;
підпункт 6 пункту 2.2 глави 2 Ліцензійних умов у частині подання письмового повідомлення НКРЕКП про всі зміни даних, зазначених у документах, що мають додаватися до заяви про отримання ліцензії, протягом одного місяця з дня їх настання;
підпункт 7 пункту 2.2 глави 2 Ліцензійних умов у частині провадження ліцензованої діяльності виключно з використанням засобів провадження господарської діяльності, що зазначені у відомостях про них, які подані до НКРЕКП згідно з вимогами цих Ліцензійних умов;
підпункт 19 пункту 2.2 глави 2 Ліцензійних умов у частині подання до НКРЕКП річної фінансової звітності у встановленому законодавством порядку;
підпункт 2 пункту 2.6 глави 2 Ліцензійних умов у частині розміщення ліцензіатом на своєму веб-сайті ціни на природний газ, способу та умов оплати за використаний природний газ, іншої інформації, що вимагається чинними нормативно-правовими актами;
підпункт 3 пункту 2.6 глави 2 Ліцензійних умов у частині розміщення ліцензіатом на своєму веб-сайті загальних умов постачання, прав та обов`язків постачальника та споживача, зазначення актів законодавства, якими регулюються відносини між постачальником та споживачем, наявних способів досудового вирішення спорів з постачальником, типових договорів на постачання природного газу побутовим споживачам (у разі наміру постачати природний газ побутовим споживачам), затверджених НКРЕКП.
Відповідно до постанови № 573, на позивача накладено штраф у розмірі 51 000,00 грн за порушення Ліцензійних умов. 
Вважаючи вказану постанову протиправною та такою, що прийнята з порушенням норм чинного законодавства, позивач звернувся із відповідним позовом до суду.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.
В силу вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Нормативно-правовим актом, який визначає правові, економічні та організаційні засади функціонування ринку електричної енергії, регулює відносини, пов`язані з виробництвом, передачею, розподілом, купівлею-продажем, постачанням електричної енергії для забезпечення надійного та безпечного постачання електричної енергії споживачам з урахуванням інтересів споживачів, розвитку ринкових відносин, мінімізації витрат на постачання електричної енергії та мінімізації негативного впливу на навколишнє природне середовище, є Закон України «Про ринок електричної енергії» (тут і надалі у редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин). 
У силу п. 72 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про ринок електричної енергії», регулятором є Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.
Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України «Про ринок електричної енергії», господарська діяльність з виробництва, передачі, розподілу електричної енергії, постачання електричної енергії споживачу, трейдерська діяльність, здійснення функцій оператора ринку та гарантованого покупця провадиться на ринку електричної енергії за умови отримання відповідної ліцензії.
Ліцензійні умови провадження господарської діяльності з виробництва, передачі, розподілу електричної енергії, постачання електричної енергії споживачу, трейдерської діяльності, здійснення функцій оператора ринку та гарантованого покупця затверджуються Регулятором (ч. 2 ст. 8 Закону України «Про ринок електричної енергії»).
Пунктом 11 ч. 4 ст. 6 Закону України «Про ринок електричної енергії» передбачено, що регулятор має право проводити перевірки учасників ринку електричної енергії (крім споживачів) відповідно до цього Закону.
Правовий статус Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, її завдання, функції, повноваження та порядок їх здійснення визначений Законом України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг».
Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг», Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - Регулятор), є постійно діючим центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом, який утворюється Кабінетом Міністрів України. Особливості спеціального статусу Регулятора обумовлюються його завданнями і повноваженнями та визначаються цим Законом, іншими актами законодавства і полягають, зокрема, в особливостях організації та порядку діяльності Регулятора, в особливому порядку призначення членів Регулятора та припинення ними повноважень, у спеціальних процесуальних засадах діяльності Регулятора та гарантії незалежності в прийнятті ним рішень у межах повноважень, визначених законом, встановленні умов оплати праці членів та працівників Регулятора. Регулятор є колегіальним органом, що здійснює державне регулювання, моніторинг та контроль за діяльністю суб`єктів господарювання у сферах енергетики та комунальних послуг.
Згідно з п. 6 ч. 4 ст. 19 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг», під час здійснення державного контролю Регулятор має право накладати штрафні санкції та вживати заходів, передбачених законом.
За порушення законодавства у сферах енергетики та комунальних послуг до суб`єктів господарювання, що провадять діяльність у відповідній сфері, Регулятор може застосовувати санкції у вигляді: 1) застереження та/або попередження про необхідність усунення порушень; 2) накладення штрафу; 3) зупинення дії ліцензії; 4) анулювання ліцензії (ч. 2 ст. 22 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг»).
Регулятор застосовує штрафні санкції до суб`єктів господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, у розмірах, встановлених цим Законом, законами України «Про ринок електричної енергії», «Про природні монополії», «Про питну воду та питне водопостачання», «Про ринок природного газу», «Про теплопостачання» (ч. 4 ст. 22 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг»).
Так, у силу ч. 1 ст. 77 Закону України «Про ринок електричної енергії», учасники ринку, які порушили нормативно-правові акти, що регулюють функціонування ринку електричної енергії, несуть відповідальність згідно із законом.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 77 Закону України «Про ринок електричної енергії», правопорушеннями на ринку електричної енергії, зокрема, є порушення ліцензіатами відповідних ліцензійних умов провадження господарської діяльності.
Разом з тим, процедуру організації та проведення перевірок; порядок оформлення результатів перевірок; права та обов`язки голови та членів комісії з перевірки; права та обов`язки уповноваженої особи ліцензіата; контроль за виконанням рішень НКРЕКП; порядок застосування санкцій до ліцензіатів за порушення законодавства та ліцензійних умов установлює Порядок контролю за дотриманням ліцензіатами, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, законодавства у відповідних сферах та ліцензійних умов затверджений Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» від 14.06.2018 № 428 (далі - Порядок №428).
Відповідно до пункту 1.2. Порядку №428 (тут і надалі в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) дія цього Порядку поширюється на суб`єктів господарювання у сферах енергетики та комунальних послуг, які отримали ліцензії на провадження господарської діяльності (далі - ліцензіати) та регулювання, моніторинг та контроль за діяльністю яких здійснюється Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.
Так, пунктами 8.1 - 8.10 Порядку №428 визначено, що у разі виявлення порушень законодавства у сферах енергетики та комунальних послуг та/або ліцензійних умов НКРЕКП розглядає на засіданні, що проводиться у формі відкритого слухання, питання відповідальності ліцензіата та приймає рішення про застосування до нього санкцій.
При застосуванні санкцій НКРЕКП має дотримуватися принципів пропорційності порушення і покарання та ефективності санкцій, які мають стримуючий вплив.
За порушення законодавства та ліцензійних умов у сферах енергетики та комунальних послуг НКРЕКП може застосовувати до ліцензіатів санкції у вигляді: застереження та/або попередження про необхідність усунення порушень; накладення штрафу; зупинення дії ліцензії (застосовується для суб`єктів господарювання у сфері енергетики та у порядку, затвердженому НКРЕКП); анулювання ліцензії.
Рішення НКРЕКП про усунення порушень, виявлених під час здійснення перевірок, оформлюється розпорядженням, копія якого вручається особисто уповноваженій особі ліцензіата (з відміткою про вручення на примірнику, який залишається в НКРЕКП) або надсилається ліцензіату рекомендованим листом із повідомленням про вручення поштового відправлення не пізніше трьох робочих днів з дня прийняття.
Рішення НКРЕКП про накладення штрафу, застереження та/або попередження про необхідність усунення порушень, зупинення дії ліцензії, анулювання ліцензії приймається у вигляді постанови, копія якої вручається особисто уповноваженій особі ліцензіата (з відміткою про вручення на примірнику, який залишається в НКРЕКП) або надсилається ліцензіату рекомендованим листом із повідомленням про вручення поштового відправлення не пізніше п`яти робочих днів з дня прийняття.
НКРЕКП застосовує штрафні санкції до ліцензіатів у розмірах, встановлених законами України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг», «Про ринок електричної енергії», «Про природні монополії», «Про ринок природного газу» та «Про теплопостачання».
Ліцензіати, на яких накладено штраф, зобов`язані сплатити його у 30-денний строк з дня одержання копії постанови про накладення штрафу.
Ліцензіат зобов`язаний усунути порушення у визначений рішенням строк та не пізніше десяти робочих днів після їх усунення надати до НКРЕКП письмовий звіт з належним чином завіреними копіями підтверджуючих документів.
Ліцензіат має право письмово звернутись до НКРЕКП із заявою про продовження строку усунення порушень не пізніше десяти робочих днів до дати закінчення встановленого рішенням НКРЕКП строку із зазначенням у зверненні поважних причин. НКРЕКП може прийняти рішення про продовження строку усунення порушень, якщо визнає такі причини поважними.
За даними звіту ліцензіата щодо усунення порушень та на основі підтверджуючих документів СП НКРЕКП готує матеріали для прийняття НКРЕКП відповідного рішення.
Після припинення процедури розгляду порушення ліцензіатом законодавства та ліцензійних умов СП НКРЕКП на підставі доповідної записки, погодженої членом НКРЕКП відповідно до розподілу обов`язків та Головою НКРЕКП, долучає всі матеріали та документи до справи ліцензіата.
Згідно з приписами ст. 59 Закону України «Про ринок природного газу» від 09.04.2015 №329-VIII (далі - Закон № 329-VIII, в редакції чинній під час прийняття оскаржуваного рішення) суб`єкти ринку природного газу, які порушили законодавство, що регулює функціонування ринку природного газу, несуть відповідальність згідно із законом.
Правопорушеннями на ринку природного газу зокрема є:
1) порушення ліцензіатами відповідних ліцензійних умов провадження господарської діяльності;
2) несанкціонований відбір природного газу;
3) використання природного газу споживачами в обсягах, що перевищують підтверджені в установленому порядку постачальниками;
4) неподання або несвоєчасне надання звітності, передбаченої цим Законом, а також подання недостовірної інформації у такій звітності;
5) використання приладів обліку природного газу, не повірених або не атестованих в установленому порядку;
6) необґрунтована відмова в доступі до газотранспортної або газорозподільної системи, газосховища або установки LNG або у приєднанні до газотранспортної або газорозподільної системи;
7) несанкціоноване втручання в роботу газової інфраструктури;
8) самовільне під`єднання до системи, зривання або пошкодження цілісності пломб, повірочного тавра, заглушок тощо, що впливає на безпеку постачання природного газу або результати вимірювання;
9) відмова у доступі уповноважених працівників оператора газотранспортної системи, оператора газорозподільної системи, постачальника до приміщень, житлових та підсобних приміщень, де розташовані газові прилади (пристрої), лічильники газу, якщо обов`язок надання такого доступу встановлюється законодавством;
10) невиконання законних постанов, розпоряджень, наказів, рішень та приписів суб`єктів владних повноважень на ринку природного газу, а також створення перешкод для виконання службових обов`язків посадовими особами таких суб`єктів;
11) неподання або несвоєчасне подання оператору газотранспортної системи, оператору газорозподільної системи, оператору газосховища, оператору установки LNG та суб`єктам владних повноважень на ринку природного газу інформації, передбаченої законодавством, або надання завідомо неправдивої інформації;
12) створення перешкод у виконанні робіт, пов`язаних з обслуговуванням об`єктів постачання природного газу та вжиття заходів до повного або часткового припинення постачання природного газу споживачам;
13) порушення технічних регламентів, норм, правил і стандартів;
14) необґрунтована відмова у складенні та підписанні актів приймання-передачі природного газу;
15) невиконання вимог Закону України "Про забезпечення комерційного обліку природного газу" щодо встановлення вузлів обліку природного газу та/або припинення розподілу природного газу споживачам, які використовують природний газ без його комерційного обліку.
У разі скоєння правопорушення на ринку природного газу до відповідних суб`єктів ринку природного газу можуть застосовуватися санкції у виді: 1) попередження про необхідність усунення порушень; 2) штрафу; 3) зупинення дії ліцензії; 4) анулювання ліцензії.
Регулятор у разі скоєння правопорушення на ринку природного газу приймає у межах своїх повноважень рішення про накладення штрафів на суб`єктів ринку природного газу (крім споживачів) у таких розмірах, зокрема: від 3000 до 50000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - на суб`єктів господарювання, що провадять господарську діяльність на ринку природного газу, що підлягає ліцензуванню:
а) за провадження господарської діяльності на ринку природного газу, що підлягає ліцензуванню, без ліцензії, у тому числі провадження господарської діяльності на ринку природного газу за відсутності остаточного рішення про сертифікацію, прийнятого щодо відповідного суб`єкта;
б) за порушення ліцензійних умов провадження відповідного виду господарської діяльності на ринку природного газу, що підлягає ліцензуванню;
в) за порушення правил обліку та звітності суб`єктів ринку природного газу, передбачених цим Законом;
г) за неподання інформації Регулятору, оператору газотранспортної системи або іншому суб`єкту ринку природного газу, якщо обов`язковість подання такої інформації встановлена законодавством;
ґ) за відмову у доступі до газотранспортної або газорозподільної системи, газосховища або установки LNG у непередбачених законом випадках;
д) за недодержання встановлених технічних норм та стандартів безпеки.
Під час визначення санкцій за порушення, передбачені цією статтею, Регулятор враховує серйозність і тривалість правопорушення, наслідки правопорушення для інтересів ринку природного газу та його суб`єктів, пом`якшуючі та обтяжуючі обставини.
Поведінка правопорушника, спрямована на зменшення негативних наслідків правопорушення, негайне припинення правопорушення після його виявлення, сприяння виявленню правопорушення Регулятором під час перевірки вважаються пом`якшуючими обставинами.
Поведінка правопорушника, спрямована на приховування правопорушення та його негативних наслідків, на продовження вчинення правопорушення, а також повторне вчинення правопорушення на ринку природного газу вважаються обтяжуючими обставинами.
Рішення Регулятора про накладення санкцій за порушення, передбачені цією статтею, може бути прийняте протягом п`яти днів з дня виявлення правопорушення Регулятором.
Накладення санкцій, передбачених цією статтею, не допускається, якщо порушення було виявлено через три або більше років після його скоєння (у разі триваючого порушення - його припинення) або виявлення його наслідків.
За одне правопорушення на ринку природного газу може застосуватися лише один вид штрафної санкції (штраф) або штраф разом із зупиненням дії ліцензії.
Рішення про накладення санкцій Регулятором оскаржуються в судовому порядку.
Суми стягнених штрафів зараховуються до Державного бюджету України.
Суми штрафів у разі їх несплати стягуються в судовому порядку.
Таким чином, з аналізу вищезазначених правових норм слідує, що відповідач наділений повноваженням проводити перевірки позивача та застосовувати відповідні санкції у разі виявлення правопорушення на ринку природного газу.
Так, відповідач щодо строку прийняття рішення пояснив, що норми Закону №1540 є спеціальними по відношенню до норм іншого законодавства, яким передбачено порядок проведення перевірок і накладення штрафних санкцій, оскільки передбачають особливі терміни перед винесенням рішення для забезпечення права ліцензіата на захист у ході проведення перевірки. 
Згідно з нормами Закону № 1540 процедура перед призначенням до розгляду акту на засідання НКРЕКП є значно тривалішою, ніж терміни встановлені Законом України «Про ринок природного газу» (який прийнято раніше за Закон № 1540), а тому, враховуючи вимоги вищої юридичної сили норм Законів України, які прийняті пізніше, мають бути застосовані саме вимоги Закону № 1540. 
Строки прийняття Постанови № 573 відповідають пункту 5.4. Порядку № 428, яким передбачено, що у разі виявлення порушень акт про результати перевірки розглядається на засіданні НКРЕКП, що проводиться у формі відкритого слухання, не пізніше п`яти робочих днів після отримання від ліцензіата, діяльність якого перевірялася, письмових пояснень та обґрунтувань до акта перевірки, але не пізніше десяти робочих днів з дати отримання ліцензіатом акта про результати перевірки.
З матеріалів справи слідує, що оскаржувана постанова прийнята відповідачем 12.04.2019 на підставі акта перевірки від 03.04.2019.
Разом з тим, положеннями частини шостої статті 59 Закону № 329-VIII визначено, що рішення Регулятора про накладення санкцій за порушення, передбачені цією статтею, може бути прийняте протягом п`яти днів з дня виявлення правопорушення Регулятором.
Отже, як вірно зазначено судом першої інстанції, вказаний строк є преклюзивним (присічний, присікальний або обмежений) (від лат. praeclusio - закривання або перешкода) і чинним на момент спірних правовідносин законодавством не було передбачено можливості його поновлення.
При цьому, встановлення законодавцем обмеженого строку притягнення до відповідальності є однією із умов дисциплінування суб`єкта владних повноважень для належного виконання законодавчо визначених обов`язків.
Так, Верховний Суд вже сформував висновки щодо застосування норм Порядку контролю за дотриманням ліцензіатами, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, законодавства у відповідних сферах та ліцензійних умов, затвердженого Постановою НКРЕКП від 14.06.2018 № 428 у їх взаємному зв`язку з нормами Закону України «Про національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» та спеціальними законами у цій сфері щодо строків застосування штрафних санкцій за порушення ліцензійних умов.
У постанові від 18.05.2023 у справі №640/18331/19 Верховний Суд зазначив: 
«… відповідно до законів України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг», «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», «Про ліцензування видів господарської діяльності» Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, постановою від 14.06.2018 за №428 затвердила Порядок контролю за дотриманням ліцензіатами, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, законодавства у відповідних сферах та ліцензійних умов (далі - Порядок №428). Пунктом 5.4. Порядку №428 встановлено, що у разі виявлення порушень акт про результати перевірки розглядається на засіданні НКРЕКП, що проводиться у формі відкритого слухання, не пізніше п`яти робочих днів після отримання від ліцензіата, діяльність якого перевірялася, письмових пояснень та обґрунтувань до акта перевірки, але не пізніше десяти робочих днів з дати отримання ліцензіатом акта про результати перевірки. За результатами розгляду приймається рішення про застосування до ліцензіата санкцій, передбачених законами України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг», «Про ринок електричної енергії», «Про природні монополії», «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення», «Про ринок природного газу» та «Про теплопостачання». 
Отже, колегія суддів касаційного адміністративного суду зазначає, що чинним на час проведення перевірки та прийняття відповідачем оскаржених постанов законодавством було встановлено строки розгляду акта перевірки та застосування до ліцензіата санкцій за порушення відповідного законодавства.
Зокрема, за порушення ліцензійних умов на ринку електричної енергії Законом України № 1540-VIII встановлено строк для розгляду акта перевірки та застосування санкцій за порушення - п`ять днів з дня виявлення правопорушення Регулятором. 
Цей строк, а не строк, визначений пунктом 5.4. Порядку №428, слід застосовувати з огляду на норми частин 1 та 3 статті 7 КАС України, згідно яких суд вирішує справи відповідно до Конституції та Законів України. При цьому у разі невідповідності правового акту закону України суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу. У правовідносинах за цією справою правовим актом, який має вищу юридичну силу є Закон №1540-VIII. Як встановили суди під час розгляду справи, акти перевірки складені відповідачем 14.06.2019. Однак оскаржувані постанови відповідач прийняв 30.08.2019, порушивши при цьому строки ухвалення рішення про застосування до ліцензіата санкцій за правопорушення на ринку електричної енергії та у сфері теплопостачання.
Щодо необхідності дотримання строку для застосування санкцій НКРЕКП у межах повноважень, визначених Законом №1540-VIII та наявності підстав для скасування рішень вказаного органу, ухвалених з порушенням таких строків, вказано в постанові Верховного Суду від 14.03.2023 по справі №540/2183/19, ухваленій за подібних правовідносин».
Окрім того, слід зазначити, що Законом № 329-VIII (частина шоста статті 59) та Законом України «Про ринок електричної енергії» (частина шоста статті 77) на час ухвалення оскаржуваної постанови було визначено строк застосування штрафних санкцій протягом п`яти днів з дня виявлення правопорушення.
Так, Верховний Суд у постанові від 18.05.2023 у справі №640/18331/19, що недотримання відповідачем форми прийняття рішення про зобов`язання позивача усунути виявлені під час перевірки порушення вимог нормативно-правових актів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії, та порушення Ліцензійних умов з розподілу електричної енергії, не можна вважати формальним порушенням встановленої процедури. Будь-які процедурні порушення, пов`язані із самим процесом оформлення результатів діяльності суб`єктів владних повноважень по фіксації недотримання суб`єктом приватного права вимог законодавства оцінюється судом з урахуванням всіх обставин справи та необхідністю досягненням балансу між інтересами особи правопорушника та публічними інтересами. Зазначене, особливо стосується фіксації порушень з боку суб`єктів приватного права у публічній сфері, зокрема, питань охорони земель, безпеки довкілля, благоустрою населених пунктів, розпорядження комунальною та державною власністю, запобігання виникнення техногенних катастроф тощо. Не є правовим пуризмом суттєві порушення процедури прийняття рішень суб`єктом владних повноважень, у тому числі, недотримання встановленої форми відповідного рішення. Зокрема, правова процедура встановлює межі вчинення повноважень органами публічної влади і, в разі її неналежного дотримання, дає підстави для оскарження до суду таких дій особою, чиї інтереси вони зачіпають. Установлена правова процедура є важливою гарантією недопущення зловживань з боку суб`єктів владних повноважень під час прийняття рішень та вчинення дій, які повинні забезпечувати, передусім, справедливе ставлення до особи, а також дотримання загального принципу юридичної визначеності, складовою якого є принцип легітимних очікувань. Колегія суддів касаційного адміністративного суду в цій справі не вбачає підстав для відступу від такого правового висновку і вважає за можливе застосувати його також щодо правових наслідків порушення строків розгляду НКРЕКП акта перевірки та застосування санкцій за порушення вимог законодавства у сфері теплопостачання та на ринку електричної енергії.
Також про необхідність дотримання п`ятиденного строку для накладення штрафу з моменту закінчення перевірки вказано у постановах Верховного Суду від 18.07.2018 у справі №826/14481/17, від 06.06.2019 у справі №804/7661/17, від 30.09.2020 у справі №300/775/19 та від 15.02.2022 у справі № 120/1139/19-а.
Отже, обставина порушення процедури притягнення особи до відповідальності тягне за собою визнання протиправним рішення, винесеного за його наслідками та є самостійною підставою для скасування спірної постанови.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо неможливості застосування до позивача передбачених ст. 59 Закону України «Про ринок природного газу» санкцій з порушенням встановленого наведеною статтею присічного строку.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що наявні підстави для визнання протиправною та скасування постанови НКРЕКП від 12.04.2019 № 573 в частині накладення на Товариство з обмеженою відповідальністю «Карпатигаз» штрафу в розмірі 51000 грн.
Щодо рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог, то рішення суду в цій частині не оскаржується та відповідач в апеляційній скарзі не наводить доводів та міркувань незаконності рішення в цій частині, а тому у відповідності до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним, підстави для його скасування відсутні, так як суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального та процесуального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.
При цьому судовою колегією враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Відповідно до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому не можуть бути підставою для скасування рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 02 травня 2025 року.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг залишити без задоволення, а рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 02 травня 2025 року - без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у строк, визначений ст. 329 КАС України.

Суддя-доповідач: Бужак Н.П.

Судді: Кобаль М.І.

Файдюк В.В.