Справа №: 148/296/26
Провадження № 1-кп/148/108/26
В И Р О К 
 Іменем України

31 березня 2026 року Тульчинський районний суд Вінницької області в складі: 
головуючого судді ОСОБА_1 
при секретареві ОСОБА_2 
за участю прокурора ОСОБА_3 
захисника ОСОБА_4 
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у м. Тульчин кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 72024021040000004від 04.11.2024 року по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; уродженця м. Жмеринка, Вінницької області, громадянина України, не працюючого, з середньо-спеціальною освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , маючого інвалідність 2 групи загального захворювання, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 199 КК України, 

В С Т А Н О В И В :

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 діючи з корисливих мотивів, всупереч Закону України «Про валюту і валютні операції» та нормативно-правових актів Національного банку України, які регулюють порядок здійснення валютних операцій, за невстановлених обставин (час, місце та спосіб), однак не пізніше 02.11.2024, придбав у невстановленої особи 16 банкнот номіналом 200 Євро зразка 2002 року випуску з серійними номерами: Y1033132817, Z00466452070, U10214135551. N00524853526, Y11442441288, Z00466452467, Y10331327891, Z00653576853, Х03661706851, N00524853666, S02491852678, Х00339378004, Y11442441317, U10214135566, Z00466452900, X00649578699, які виявилися підробленими, оскільки не відповідають встановленим зразкам, що перебувають в офіційному обігу країни-виробника.
Після цього, виявивши, що придбані ним банкноти Євро являються підробленими, у ОСОБА_5 виник умисел на їх збут, на виконання якого, усвідомлюючи існуючий в Україні порядок функціонування грошової системи, розуміючи суспільну небезпечність своїх дій та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, ОСОБА_5 незаконно зберігав при собі з метою збуту зазначені підроблені банкноти іноземної валюти з моменту виявлення їх підробки до 02.11.2024.
Надалі ОСОБА_5 , перебуваючи 02.11.2024 біля автозаправної станції «Гарант Якості» на в`їзді до м. Тульчин Вінницької області, бажаючи збути підроблені банкноти іноземної валюти Євро, видаючи їх за дійсний платіжний засіб, передав їх ОСОБА_6 в якості оплати за автомобіль AUDI А6, реєстраційний номер НОМЕР_1 , зареєстрований в Республіці Литва на іншу особу.
Так, 02.11.2024 о 21 год. 00 хв. ОСОБА_5 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно небезпечних наслідків, переслідуючи прямий умисел, спрямований на збут підробленої іноземної валюти, передав ОСОБА_6 банкноти номіналом 200 Євро зразка 2002 року у кількості 16 (шістнадцяти) штук з серійними номерами: Y1033132817, Z00466452070, U10214135551, N00524853526, Y11442441288, Z00466452467, Y10331327891, Z00653576853, Х03661706851, N00524853666, S02491852678, X00339378004, Y11442441317, U10214135566, Z00466452900, Х00649578699, які не відповідають встановленим зразкам, що перебувають в офіційному обігу країни-виробника.
Після отримання зазначених банкнот та не виявивши їх підробку ОСОБА_6 передав ОСОБА_5 «автомобіль AUDI А6, реєстраційний номер НОМЕР_1 , зареєстрований в Республіці Литва на іншу особу, ключі та технічний паспорт на нього.
Тобто ОСОБА_5 , достовірно знаючи, що наявні у нього купюри Євро є підробленими, та усвідомлюючи, що за звичайних умов виявити їх підробку буде складно або неможливо, використав їх як засіб платежу, а саме розрахувався за автомобіль AUDI А6, реєстраційний номер НОМЕР_1 , із реєстрацією в Республіці Литва.

Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 199 КК України, тобто у зберіганні з метою використання при збуті, а також збуті підробленої іноземної валюти.
30 січня 2026 року на підставі ст.ст. 468, 469, 470, 472 КПК України між заступником начальника відділу нагляду за додержанням законів органами Бюро економічної безпеки України Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_7 та підозрюваним ОСОБА_5 за участі захисника, адвоката ОСОБА_4 укладено угоду про визнання винуватості, згідно якої ОСОБА_5 в повному обсязі визнає свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення за обставин, викладених в обвинувальному акті у діяннях передбачених ч.1 ст.199 КК України.
Сторони погодились на призначення покарання ОСОБА_5 в межах санкції ст. 199 ч.1 КК України у вигляді 3 років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з іспитовим строком та покладення обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.
Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти таке рішення, зокрема, затвердити угоду.
Відповідно до п. 2 ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості. 
На підставі ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам.
Прокурор в судовому засіданні, просив угоду про визнання винуватості затвердити та призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання, зазначивши, що при її укладенні були дотриманні вимоги кримінального кодексу та кримінально процесуального кодексу України.
ОСОБА_5 просив угоду затвердити, визнав свою вину у вчинені кримінального правопорушення, не заперечував проти обставин, встановлених під час проведення досудового розслідування. Зазначив, що під час укладення угоди на нього жодного тиску не вичинялось, укладення угоди є добровільним. Також обвинувачений зазначив, що зможе реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.
Захисник ОСОБА_4 в судовому засіданні підтвердив обставини викладені обвинуваченим, відмітив дотримання вимог КПК України при укладенні угоди.
Судом встановлено в судовому засіданні, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 199 ч. 1 КК України.
Покарання, узгоджене сторонами, відповідає санкції, передбаченій ч. 1 ст. 199 КК України.
До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд відносить щире каяття.
Обтяжуючих покарання обставин суд не вбачає.
При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або внаслідок обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Враховуючи викладене, а також те, що укладення угоди сторонами є добровільним, умови угоди не суперечать вимогам чинного законодавства, відповідають інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, суд затверджує дану угоду.
В порядку статті 100 КПК України підлягає вирішенню питання речових доказів, скасувавши відповідно до вимог ч. 4 ст. 174 КПК України арешт накладений на речові докази в кримінальному провадженні.
Процесуальні витрати на залучення експерта для проведення експертизи у справі відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України, необхідно стягнути з ОСОБА_5 на користь держави.

Керуючись ст.ст. 371, 374, 473, 474, 475 КПК України, суд, 

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості укладену 30 січня 2026 року у кримінальному провадженні № 72024021040000004 від 04.11.2024 року між заступником начальника відділу нагляду за додержанням законів органами Бюро економічної безпеки України Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_7 та підозрюваним ОСОБА_5 за участі захисника, адвоката ОСОБА_4 

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 199 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді трьох років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_5 від відбуття, призначеного вироком покарання з випробуванням на два роки, в силу п.п. 1, 2 ч. 1, п.2 ч.3 ст.76 КК України, зобов`язавши його періодично являтися до уповноваженого органу з питань пробації для реєстрації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про переміни свого місця проживання, роботи та навчання та не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави: 7959,00 грн. за проведення судової технічної експертизи документів № СЕ-19/102-24/21721-ДД від 11.11.2024. 

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 06.11.2024 року, справа № 127/36415/24 - скасувати.

Речовий доказ: шістнадцяти купюр номіналом по 200 Євро, з наступними серіями та номерами Y1033132817, Z00466452070, U10214135551, N00524853526, Y11442441288, Z00466452467, Y10331327891, Z00653576853, X03661706851, N00524853666, S02491852678, X00339378004, Y11442441317, U10214135566, Z00466452900, X00649578699 – передати Вінницькому НДЕКЦ (м. Вінниця вул. В.Порика 8) для використання в експертній і науковій діяльності.

Вирок суду може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Вінницького апеляційного суду через Тульчинський районний суд Вінницької області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно вручити сторонам.

Суддя ОСОБА_1